ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року 
м. Київ
справа №440/1277/21
адміністративне провадження № К/9901/41708/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді -  Коваленко Н.В., Кравчук В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021 (судді - Бегунц А.О., Мельнікова Л.В., Рєзніков С.С.) 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У лютому 2021 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення-розпорядження ГУ ПФУ в Полтавській області №916020130600 від 21.12.2020 про перерахунок пенсії за вислугою років; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Полтавської обласної прокуратури від 19.10.2020 №21-621вих.20 без обмеження її граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат, та здійснити різницю у виплаті разово та однією сумою.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №916020130600 від 21.12.2020 про перерахунок пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Полтавської обласної прокуратури від 19.10.2020 №21-621вих.20 без обмеження її максимального розміру з урахуванням раніше проведених виплат та здійснити різницю у виплаті разово та однією сумою.
Не погодившись з вказаним рішенням, Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  подано апеляційну скаргу в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, заявник просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021 задоволено клопотання позивача про закриття апеляційного провадження та закрито апеляційне провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України.
Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на підтвердження повноважень особи, яка звернулася з апеляційною скаргою, до матеріалів скарги долучено копію довіреності на ім`я Сиромятнікової Т.О. , виданої начальником ГУ ПФУ Тараторіним В.Н. та засвідчену начальником загального відділу Зінченко С.М. Водночас до апеляційної скарги не додано доказів на підтвердження повноважень Зінченка С.М. на посвідчення копій довіреностей, виданих начальником ГУ ПФУ в Полтавській області. 
Суд апеляційної інстанції встановив, що згідно із відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником та особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області є Тараторін В.Н. В свою чергу докази уповноваження Т.Сиромятнікової діяти від імені Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відповідно до статуту та положення (самопредставництво юридичної особи), в матеріалах справи відсутні, що суперечить положенням ст. 55 КАС України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що особою, яка підписала апеляційну скаргу, не надано доказів, які б свідчили про наявність у неї повноважень на вчинення процесуальних дій від імені скаржника в розумінні ст. 59 КАС України, тому апеляційне провадження підлягає закриттю, оскільки апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
З ухвалою суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги покликається на те, що вирішенню питання про відкриття апеляційного провадження передувало залишення апеляційної скарги відповідача без руху. При цьому в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху суд не вказував на такий недолік як відсутність документів, що підтверджують повноваження Зінченка С.М. посвідчувати копію довіреності від імені суб`єкта владних повноважень. 
Вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах справи належно оформлених доказів про наявність у представника відповідача права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а відтак і про наявність підстав для закриття апеляційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення незаконної ухвали. 
У відзиві на касаційну скаргу позивач просила закрити касаційне провадження, оскільки касаційна скарга від імені відповідача підписана та подана Н.В. Козченко, як представником ГУ ПФУ в Полтавській області. На підтвердження повноважень представника до касаційної скарги додано копію довіреності, підписану начальником В.М. Тараторіним В.М. Проте, надана суду копія довіреності, засвідчена особою, повноваження якої не підтверджено. В зв`язку із наведеним вважає, що касаційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 339 КАС України, оскільки особа, яка підписала касаційну скаргу, не надала доказів, які б свідчили про наявність у неї повноважень на вчинення такої процесуальної дії від імені скаржника.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно із ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. (ч. 3 ст. 59 КАС України).
Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. 
У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання. (ч.ч. 6, 8 ст. 59 КАС України).
Спірним у цій справі є наявність у Сиромятнікової Т.О. повноважень на підписання апеляційної скарги, поданої від імені юридичної особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Аналогічне питання вже було предметом дослідження Верховного Суду.
Зокрема у постанові від 30.11.2022 (справа №440/655/21) Верховний Суду дійшов наступних висновків:
«Як вбачається з матеріалів справи апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Полтавській області подано та підписано представником Сиромятніковою Т.О. До апеляційної скарги додано світлокопію довіреності від 28.12.2020 № 2773/08-16 на ім`я Сиромятнікової Т.О., видану начальником ГУ ПФУ в Полтавській області - В. Тараторіним.
Подана до апеляційного суду світлокопія довіреності засвідчена відбитком печатки, має відмітку, що складається зі слів "Згідно з оригіналом", підпису особи, яка засвідчила копію, її ініціалів та прізвища ( Зінченко С.М. ), посади (начальник загального відділу), дати засвідчення копії (09.04.2021).
Оцінюючи доводи касаційної скарги колегія суддів Верховного Суду зазначає, що питання належного посвідчення довіреностей, наданих до суду представником органу державної влади, було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду в справі №826/5500/18.
У постанові від 04.12.2019 у справі №826/5500/18 Велика Палата Верховного Суду, виходячи з нормативного регулювання, наведеного в пунктах 16 - 23 цього рішення, дійшла висновку, що вимога обов`язкового подання до суду лише оригіналу довіреності на підтвердження повноважень представника і думка про допустимість засвідчення копії такого документа лише суддею не ґрунтується на чинному процесуальному законодавстві України, адже відповідно до наведеної вище частини п`ятої статті 59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді, а наступна частина цієї ж статті визнає правомірним також інший порядок засвідчення "визначений законом".
Визначаючи чи у законний спосіб здійснено засвідчення копії довіреності, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що законодавством не встановлено жодних обмежень щодо зазначення у змісті довіреності посилання на уповноваження представника на засвідчення копій документів, у тому числі й довіреності, а також щодо подання таких копій до будь-якого підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, державних органів, суду. У разі коли до адміністративного суду звертається представник юридичної особи, закон не встановлює обов`язок засвідчення копій довіреності на представництво нотаріусом або ж безпосередньо керівником юридичної особи, що видав довіреність.
Тлумачення положень статті 59 КАС України в протилежному аспекті, на думку Великої Палати Верховного Суду, є неправомірним обмеженням права на доступ до правосуддя. Наведене випливає і з практичної реалізації нотаріального посвідчення копій довіреності та (або) посвідчення копій довіреності керівником юридичної особи, що її видав, пов`язаної із настанням збитків матеріального характеру, часовими затратами та ін. Таке неправомірне обмеження права на доступ до суду полягає у надмірному формалізмі.
За висновком Великої Палати Верховного Суду, підтвердженими повноваження представника юридичної особи на підставі завіреної ним копії довіреності вважаються, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності у ній відповідного застереження на вчинення певної дії.
Отже, представник юридичної особи або державного органу вправі подавати копію довіреності на підтвердження своїх повноважень, така копія довіреності може бути засвідчена ним самостійно, але беззаперечним є той факт, що в такому разі копія довіреності, долучена до матеріалів справи, має бути засвідчена або самостійно представником, або суддею.
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що у цьому випадку представником відповідача - Сиромятніковою Т.О. до апеляційної скарги додано світлокопії довіреності яка посвідчена не нею особисто, а начальником загального відділу - Зінченком С.М., проте до матеріалів апеляційної скарги не надано підтвердження щодо повноважень Зінченка С.М. на посвідчення копії довіреності, виданої начальником ГУ ПФУ в Полтавській області. 
Суд апеляційної інстанції скористався процесуальною можливістю та пересвідчився у наявності повноважень Сиромятнікової Т.О. на підписання апеляційної скарги в порядку самопредставництва юридичної особи, зокрема, скориставшись безкоштовним онлайн доступом до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Із відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, осіб, суд встановив, що серед осіб, які можуть здійснювати самопредставництво ГУ ПФУ в Полтавській області зазначено Сиромятнікову Т.О. , проте з обмеженням у праві підпису документів, які подаються до органів судової влади, апеляційних та касаційних скарг.
Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази належного представництва Сиромятнікової Т.О. у суді першої інстанції.
За встановлених обставин у цій справі Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що особа, яка підписала апеляційну скаргу, не надала доказів, які б свідчили про наявність у неї повноважень на вчинення процесуальних дій (підписання, подання апеляційної скарги) від імені скаржника в розумінні статті 59 КАС України.»
У справі, що розглядається, апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Полтавській області, як і в наведеній вище справі, подано та підписано представником Сиромятніковою Т.О . До апеляційної скарги додано світлокопію довіреності від 28.12.2020 №2773/08-16 на ім`я Сиромятнікової Т.О. , видану начальником ГУ ПФУ в Полтавській області - В. Тараторіним, яка засвідчена відбитком печатки, має відмітку, що складається зі слів "Згідно з оригіналом", підпису особи, яка засвідчила копію, її ініціалів та прізвища ( Зінченко С.М. ), посади (начальник загального відділу), дати засвідчення копії (09.04.2021).
Крім того, на дату розгляду цієї касаційної скарги відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, осіб, в частині наявності обмежень Сиромятнікової Т.О. на підписання документів які подаються, зокрема, до органів судової влади, апеляційних та касаційних скарог, змін не зазнали.
Враховуючи викладене, а також наведені вище висновки Верховного Суду, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підписана особою, яка не надала доказів, які б свідчили про наявність у неї таких повноважень та ухвалив рішення про закриття апеляційного провадження.
Покликання позивача в обгрунтування відзиву на касаційну скаргу про наявність підстав для закриття касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 339 КАС України, є безпідставними, оскільки згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, осіб, Н.Козаченко є особою, яка може здійснювати самопредставництво ГУ ПФУ в Полтавській області без окремого доручення керівника з правом підпису документів, які подаються, зокрема, до органів судової влади без обмежень представництва у суді касаційної інстанції.
З огляду на вказане, долучення до касаційної скарги довіреності, яка засвідчена особою, повноваження якої не підтверджено, в даному випадку не можуть бути підставою для закриття касаційного провадження.
Крім того, клопотання аналогічного змісту було предметом розгляду Верховного Суду у справі №440/655/21, за наслідками розгляду якого Верховний Суд в ухвалі від 30.11.2022 дійшов висновку про те, що «… у особи, яка підписала та подала касаційну скаргу, наявні повноважень на вчинення таких процесуальних дій від імені ГУ ПФУ в Полтавській області в розумінні статті 59 КАС України, відтак відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про закриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 339 КАС України».
Керуючись ст. 340, 349, 350, 355, 356 КАС України,-
постановив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження відмовити.
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
Н.В. Коваленко
В.М. Кравчук