Номер провадження: 22-ц/813/5392/23 
Справа № 521/10646/22
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Ігнатенко П. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач):                Ігнатенко П.Я.,
суддів:                                         Орловської Н.В.,
                                                Пузанової Л.В.,
секретар:                                         Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України » про захист прав споживача фінансових послуг,-
ВСТАНОВИВ:
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 04 березня 2022 року вона звернулась до відділення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі – АТ «Державний ощадний банк України» або банк) з метою оформити пластикову карту для особистих потреб, а саме для здійснення оплат у Інтернеті, комунальних послуг тощо. При цьому, просила працівника відділення оформити договір, але щоб він містив не більше двох аркушів. Однак працівник банку склала договір на семи аркушах, що на думку позивачки, було зроблено спеціально, з метою не видавати їй картку. Окрім того, в інформації про закриття рахунку було вказано виплати коштів 02.06.2022р., тобто рахунок не був закритий. Також, позивачка стверджує, що дві особи, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються її карткою та грошима, проте довіреність на їх ім`я вона не оформлювала, нічого не підписувала. Шахраї мають доступ до її рахунків та фінансового телефону. Враховуючи викладене, просила суд: 
-зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» надати офіційний документ з проведеними транзакціями за її карткою № НОМЕР_1 ;
-зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» перевести всі її кошти, які перебувають на тій картці, на її картку.
21.11.2022 року на адресу суду надійшла нова редакція позовної заяви, в якій ОСОБА_1 посилалась на те, що у неї вже були спроби відкрити рахунки у АТ «Державний ощадний банк України », а саме 03 березня 2018 року, 19 серпня 2019 року, 29 жовтня 2021 року та 04 березня 2022року. Однак їй намагались нав`язати кредит, у зв`язку з чим, вона не підписували заяви про приєднання до договору. Окрім того, працівники відділення банку надавали їй для підпису заяву про приєднання, а не саме договір комплексного банківського обслуговування. Посилається на те, що на рахунку банку, який відкрив на її ім`я цивільний чоловік ОСОБА_4 , знаходиться велика сума коштів. Позивачка вважає, що шахраї користуються її коштами, при цьому на неї здійснюють фізичне та психологічне насилля, у зв`язку з чим, вона зверталась до поліції.
За таких обставин, просила суд:
-зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» надати офіційний документ з номером ощадного рахунку, іншими реквізитами відкритого на ім`я ОСОБА_1 у 2005-2006 року її цивільним чоловіком ОСОБА_5 ;
-надати офіційний документ з рухом коштів на ощадному рахунку у період з 2005-2022 року;
-надати доступ до рахунку. 
Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України » про захист прав споживача фінансових послуг щодо:
зобов`язання АТ «Державний ощадний банк України» надання офіційного документу з номером ощадного рахунку, іншими реквізитами відкритого на ім`я ОСОБА_1 у 2005-2006р. її цивільним чоловіком ОСОБА_5 ;
про надання офіційного документу з рухом коштів, на ощадному рахунку у період з 2005-2022р.;
про надання доступу до рахунку.
Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що банк не повідомив про відкриття на її ім`я ОСОБА_5 рахунку № НОМЕР_2 у 2009 році, інформацію про рух коштів по даному рахунку замовчують. Також зазначає, що при неодноразових зверненнях до відділень банку не отримувала платіжні картки (03 березня 2018 року, серпень 2019 року, 29 жовтня 2021 року, 04 березня 2022 року). Замість договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу працівники видавали заяву про приєднання з кредитними послугами, які вона не підписувала.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що зміст апеляційної скарги по суті повторює доводи та міркування, викладені у первинній позовній заяві, позовній заяві у новій редакції та усних поясненнях, наданих у суді першої інстанції, яким вже надано вичерпну правову оцінку судом першої інстанції, і які не спростовують висновки, викладені в рішенні Суворовського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року.
Вказує на те, що посилання скаржника на не повідомлення банком про відкриття на її ім`я рахунку № НОМЕР_2 у 2009 році є безпідставними та надуманими. Так, з виписки та інформації по даному рахунку вбачається, що він був відкритий ще 13.08.2009 року та є єдиним рахунком у клієнта на якому обліковались кошти у розмірі 266,00 грн. 04.08.2016 року дані кошти були переведені в нерухомі вклади у зв`язку з тим, що протягом трьох років і більше не здійснювались операції по даному рахунку та відсутні відомості для необхідної актуалізації ідентифікаційних даних та здійснення верифікації клієнта. 
Твердження позивача, що банк не повідомив чи замовчує інформацію про рух коштів не відповідає дійсності, оскільки такого роду інформація надається на першу вимогу клієнта, однак ОСОБА_1 з такими зверненнями до банку не зверталася.
Більш того, ухвалою Суворовського районного суду від 01.12.2022 року в АТ «Державний ощадний банк України» витребувано відомості щодо усіх наявних рахунків на ім`я ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2005 року по 01.12.2022 року, а також роздруківку руху коштів за даними рахункам.
Щодо звернення позивача до банку з метою відкриття рахунку № НОМЕР_1 відкритого 04.03.2022 року зазначає наступне.
04.03.2022 року ОСОБА_1 дійсно зверталась до одного з відділень банку з метою відкриття поточного рахунку. Однак після введення відповідних персональних даних, ідентифікації позивача та в подальшому відкритті працівником рахунку на її ім`я, позивачка в категоричній формі відмовилась підписувати заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу/платіжної картки аргументуючи таку відмову великою кількістю сторінок договору. В той же день ОСОБА_1 подано заяву про розірвання договору з проханням закрити рахунок № НОМЕР_1 . При цьому, на заяві про розірвання договору ОСОБА_1 окремо зазначила, що «карту не получила».
Таким чином, відкритий ОСОБА_1 04.03.2022 року зазначений вище рахунок було закрито в цей же день, тобто в день звернення до банку, а саме 04.03.2022 року, а платіжна карта не видавалась та не була активована. Отже, неукладений договір не несе жодних правових наслідків для сторін такого неукладеного правочину. Вищевказані твердження підтверджуються відомостями з програмного забезпечення банку та випискою по рахунку № НОМЕР_1 , які надавались банком до суду першої інстанції. 
Банк неодноразово зазначав про відсутність додаткових банківських платіжних карток на ім`я третіх осіб по рахунках позивача, а також відсутність будь-яких нотаріальних довіреностей виданих від її імені та/або на її ім`я з метою використання грошових коштів.
Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на рахунки позивача по яких рух коштів з моменту їх відкриття був також відсутній, зокрема: 
-№ НОМЕР_3 (поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу – картки: відкриття 02.02.2018 року (закриття 08.04.2021 року) продукт «Стандартний», рух коштів відсутній з моменту відкриття);
-№ НОМЕР_4 (поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу – картки: відкриття 26.06.2019 року (закриття 14.11.2019 року) продукт «Стандартний», рух коштів відсутній з моменту відкриття);
-№ НОМЕР_5 (поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу – картки: відкриття 11.06.2021 року (закриття 10.12.2021 року) продукт «Стандартний», рух коштів відсутній з моменту відкриття).
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просить її задовольнити. Пояснила, що зверталась до Ощадбанку з метою відкриття рахунку, однак не оформила його. Вважає, що на її ім`я ОСОБА_4 відкрив рахунок, на якому багато грошей, можливо 400000 грн., Пояснила, що на теперішній час ОСОБА_6 від неї ховають та її коштами користуються інші особи. Просить надати їй доступ до відомостей про рахунки та грошей на них. 
Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України » Опейда А.В. апеляційну скаргу не визнав, просить її залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Пояснив, що дійсно позивачка зверталась до відділення банку, просила оформити картку, однак договір підписувати не забажала. На заяві про закриття рахунку написала, що картку не отримувала. Відомості про всі рахунки надані суду, по ним відсутній рух коштів. Один рахунок № НОМЕР_6 був відкритий 13.08.2009 року, на ньому обліковувались кошти у розмірі 266,00 грн. 04.08.2016 року ця сума була переведена в нерухомі вклади у зв`язку з тим, що протягом трьох років і більше не здійснювались операції по даному рахунку. Вказаний рахунок 08.08.2016 року був закритий. Для отримання цих коштів позивачці необхідно звернутись до будь-якого відділення Ощадбанку із документами, що посвідчують особу та заявити про бажання отримати кошти з нерухомих вкладів на її ім`я. Інших відомостей про рахунки та кошти позивачки у банку відсутні.
Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи і сторонами не оспорюється, що 04.03.2022 року ОСОБА_1 зверталась до відділення Ощадбанку з метою відкриття рахунку та отримання платіжної картки. Однак картку не отримала та в той же день 04.03.2022 року подала заяву про розірвання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та/або закриття рахунку. Згідно вказаної заяви ОСОБА_1 просила закрити рахунок № НОМЕР_1 та зазначила, що картку не отримувала. Рахунок закритий через 90 днів 02.06.2022 року (а.с. 52).
Відсутність руху коштів по рахунку № НОМЕР_1 підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.55).
Згідно витягу з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розділу ХХ Умови договору банківського рахунку, п. 1.19: клієнт погоджується з тим, що видача йому платіжної картки агентом не здійснюється у випадку не проходження ним ідентифікації та верифікації та/або у випадку відмови у підписанні заяви про приєднання та інших документів необхідних для оформлення відкриття карткового рахунку та отримання платіжної картки.
У такому разі , картковий рахунок закривається (в разі відкриття рахунку та замовлення платіжної картки з доставкою агентом за допомогою дистанційних каналів обслуговування) та платіжна картка знищується у встановленому в банку порядку (а.с.53).
Згідно відомостей, наданих банком щодо рахунків на ім`я ОСОБА_1 та рух коштів по рахункам: - № НОМЕР_3 (поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу – картки: відкриття 02.02.2018 року (закриття 08.04.2021 року) продукт «Стандартний», рух коштів відсутній з моменту відкриття);
- № НОМЕР_4 (поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу – картки: відкриття 26.06.2019 року (закриття 14.11.2019 року) продукт «Стандартний», рух коштів відсутній з моменту відкриття);
- № НОМЕР_5 (поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу – картки: відкриття 11.06.2021 року (закриття 10.12.2021 року) продукт «Стандартний», рух коштів відсутній з моменту відкриття) (а.с.159).
Згідно пояснень представника відповідача та відомостей про рух коштів по рахунку №НОМЕР_2 , вказаний рахунок відкритий 13.08.2009 року. 04.08.2016 року кошти з рахунку в сумі 266 грн. переведені в нерухомі вклади у зв`язку з тим, що протягом трьох років і більше не здійснювались операції по даному рахунку та відсутні відомості для необхідної актуалізації ідентифікаційних даних та здійснення верифікації клієнта. Рахунок закритий 08.08.2016 року з фактичним залишком 0,00 грн. (а.с.160). 
Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з частиною першою статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зроблено висновок про те, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.
На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 не надала жодного доказу, який би свідчив про те, що нею або іншими особами в її інтересах вчинялись дії по внесенню вкладів в Ощадбанку в означених нею сумах, окрім 266 грн. на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , які переведені в нерухомі вклади та які позивачка має можливість отримати, тобто має доступ до інформації та коштів.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони і приписами статті 81 ЦПК України.
При цьому частиною шостою цієї норми процесуального права передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.
При цьому докази мають бути належними (містити інформацію щодо предмета доказування); допустимими (одержаними з дотриманням порядку, встановленого законом та обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування); достовірними (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи); достатніми (які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позовних вимог щодо відкриття ОСОБА_5 рахунку на ім`я ОСОБА_1 в 2005-2006 р.р. Також позивачкою не доведено обмеження її доступу до належних їй рахунків та коштів на них. 
За таких обставин, позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення банком прав споживача ОСОБА_1 , а отже суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні її позовних вимог.
Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про відкриття ОСОБА_5 рахунку на ім`я ОСОБА_1 в 2009 році та те, що її картка попала до шахраїв, які користуються її грошима і мають доступ до її фінансового телефону вночі,- судовою колегією до уваги не приймаються, як такі, що не підтверджуються належними і допустимим доказами.
Посилання скаржника на незаконність рішення суду першої інстанції стосуються особистої, позбавленої правового обґрунтування, суб`єктивної оцінки висновків суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
                                                       П О С Т А Н О В И В :
               Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
               Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року залишити без змін.
               Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту постанови шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції — Верховного Суду.

       Повний текст постанови складено 02.05.2023 року.

Головуючий                                                                         П.Я.Ігнатенко

Судді                                                                                 Н.В.Орловська

                                                                                Л.В.Пузанова