ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" травня 2023 р.                                              Справа №907/630/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді:                                                  Плотніцького Б.Д.
Суддів:                                                            Кордюк Г.Т.
          Кравчук Н.М.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" вих..№15 від 07.03.2023(вх..№ЗАГС 01-05/731/23 від 13.03.2023)
на рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2023 (повний текст рішення складено 28.02.2023, суддя Лучко Р.М.) 
та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" вих..№16 від 20.03.2023 (вх..№ЗАГС 01-05/901/23 від 27.03.2023)
на додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 (повний текст рішення складено 10.03.2023, суддя Лучко Р.М.)
у справі №907/630/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс", с. Петрушки Бучанського району Київської області 
до відповідача: Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича, с. Білки Закарпатської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", м. Київ
про стягнення 110 743,43 грн
В порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та вимог заяви про ухвалення додаткового рішення .
Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича про стягнення 110743,43 грн - майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, що складається з оплати послуг з визначення вартості матеріального збитку в сумі 5000,00 грн та вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в розмірі 105743,43 грн.
Заявлені позовні вимоги мотивовані настанням 23.03.2021 ДТП за участю транспортного засобу марки "VOLVO FM", д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки "SCHMTZ SKO 24" д.н.з. НОМЕР_2 , що належить відповідачу, під керуванням водія ОСОБА_1 внаслідок наїзду на належний позивачу транспортний засіб "Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки "KRONE SD", д.н.з. НОМЕР_4 , в результаті чого транспортний засіб позивача був пошкоджений. Винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_1 , який на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував посадові обов`язки. Позивач вказує, що згідно зі складеним на замовлення позивачем звітом про визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику пошкодженого автомобіля, становить 165 061,34 грн. 
Зазначає, що відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, ст.ст. 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та здійсненою страховиком відповідача страховою виплатою, а також сплатити вартість послуг з визначення вартості матеріального збитку, що, за підрахунками ТОВ "Васт-Транс", становить загалом 110 743,43 грн.
Крім того, 23.02.2023 від представника позивача на електронну адресу Господарського суду Закарпатської області надійшла заява № 7 від 23.02.2023, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2023 позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" 500,00 грн (п`ятсот гривень 00 копійок) франшизи та 11,20 грн (одинадцять гривень 20 копійок) в повернення сплаченого судового збору. В решті позову - відмовлено.
При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказує, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок аварійного пошкодження належного ТОВ "Васт-Транс" транспортного засобу марки "Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 відповідно до складеного за замовленням ПрАТ "СК "Перша" звіту №17351 від 03.06.2021 становить 71 782,21 грн, що є значно меншим встановленого в п. 4 Полісу №АР/4885885 від 30.09.2020 ліміту страхового відшкодування страховика відповідача - ПрАТ "СК "Перша" (130 000,00 грн), а відтак, враховуючи наведені вище норми ЦК України, Закону № 1961-IV, Методики, саме страхова компанія повинна бути належним відповідачем у справі про стягнення витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу.
Відтак, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що належним відповідачем за вимогами позивача про стягнення різниці між визначеною за замовленням страхової компанії вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (71 782,21 грн) та фактично виплаченою позивачу сумою страхового відшкодування (59 317,91 грн) є ПрАТ "СК "Перша", а відтак, позовні вимоги в цій частині, які заявлені до ФОП Барзун В.О., є необґрунтованими.
В той же час, суд першої інстанції наголошує, що відповідно до положень п. 12.1. ст. 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відтак, беручи до уваги встановлені в даній справі обставини, суд першої інстанції зазначив, що розмір невиплаченого страхового відшкодування ПрАТ "СК "Перша" - 12 464,30 грн (71 782,21 грн - 59 317,91 грн) зменшується на встановлену в п. 4 Полісу №АР/4885885 від 30.09.2020 франшизу в сумі 500,00 грн, яку з огляду на підстави заявленого позову слід стягнути з відповідача у справі.
Щодо вимог позивач про стягнення витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу без урахування фізичного зносу, то суд першої інстанції зазначив, що позивачем у справі не надано суду будь-яких доказів на підтвердження реально понесених витрат, пов`язаних з ремонтом (відновленням) пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу позивача.

Додатковим рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" адвоката Рибченко Н.М. від 23.02.2023 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" (08113, с. Петрушки Київської області, вул. Лісна, 1, код ЄДРПОУ 30367782) 58,69 грн (п`ятдесят вісім гривень 69 копійок) витрат на правничу допомогу. В частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича 19941,31 грн судових витрат на правничу допомогу та 5000,00 грн витрат за виготовлення Звіту №1596 від 07.04.2021 "Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля", - відмовлено.
Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення зазначив, що такі види наданої позивачу правової допомоги, як "Складання та виготовлення трьох екземплярів заяви про збільшення позовних вимог № 26 від 03.10.2022 у справі № 907/630/22, з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області" та "Виготовлення та направлення третій особі позовної заяви № 26 від 26.08.2022 з додатками та складання клопотання про долучення доказів № 45 від 23.11.2022 у справі № 907/630/22 з направленням до Господарського суду Закарпатської області", "Складання та виготовлення додаткових пояснень № 8 від 17.02.2023 у справі №907/630/22 з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області", на які, за твердженням заявника, адвокатом витрачено разом 4,5 год, - не можуть вважатися неминучими та необхідними для надання правничої допомоги клієнту під час розгляду даної справи, позаяк заява про збільшення позовних вимог № 26 від 03.10.2022, відповідно до ухвали суду від 18.11.2022, залишена судом без розгляду за заявою самого ж представника позивача, а необхідність надання позивачем у справі додаткових пояснень (в той час як заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) позивачем не обґрунтована.
Крім того, не визнано судом першої інстанції обґрунтованим, неминучим та необхідним включення позивачем до обсягу правничої допомоги "Складання клопотань про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції №35 від 13.10.2022, №44 від 02.11.2022, №48 від 18.11.2022, №3 від 03.01.2023, № 7 від 13.02.2023 у справі №907/630/22", на яку адвокатом витрачено 2,5 год, позаяк брати участь в судових засіданнях є правом, а не обов`язком учасника справи, який сам обирає форму участі в судовому засіданні, а, як вбачається з долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення документів, участь адвоката в судових засіданнях у даній справі також включено до опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, загальною вартістю 10 000,00 грн.
Також, аналізуючи такий вид наданої позивачу адвокатом правничої допомоги, як "Прибуття до суду та участь у судових засіданнях 02.11.2022, 18.11.2022, 12.12.2022, 25.01.2023, 22.02.2023. Кількість судових засідань - 5", суд першої інстанції зауважує, що судове засідання 25.01.2023 не відбулося у зв`язку з оголошенням на території Закарпатської області повітряної тривоги, про що керівником апарату суду складено акт №02-07/4 від 25.01.2023 та учасників справи про наведену обставину повідомлено ухвалою від 25.01.2023 із зазначенням дати наступного судового засідання в даній справі, а відтак, і невідповідним є віднесення витрат в цій частині в сумі 2000,00 грн до професійної правничої допомоги.
Відтак, місцевий господарський суд вважає обґрунтованим, співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги саме за розгляд даної справи в господарському суді, 13 000,00 грн судових витрат на правничу допомогу (8000,00 грн за участь в судових засіданнях + 5000,00 грн (50% від переліку, що зазначений в акті виконаних робіт від 23.02.2023 та п.п. 1-7 детального опису виконаних адвокатом робіт від 23.02.2023).
Оскільки, за наслідками розгляду спору в справі 907/630/22 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" задоволено частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 13 000,00 грн покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача сплачених позивачем коштів як оплати послуг в сумі 5000,00 грн, зокрема, за виготовлення Звіту №1596 від 07.04.2021 про визначення вартості матеріального збитку  автомобіля, то суд першої інстанції зазначив, що відповідні витрати позивача, пов`язані з самостійним визначенням вартості матеріального збитку, не були очевидно необхідними та не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з спричиненою працівником відповідача ДТП, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" оскаржило такі в апеляційному порядку.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що законодавством встановлено, що страховик відшкодовує шкоду, яка визначається як сума втрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу та витрат на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плати за послуги стоянки.
Поряд з цим, апелянт зазначає, що позивач, як власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України.
Позивач отримав від страховика страхову виплату (страхове відшкодування), яку розраховано як суму втрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 59  317,91 грн.
Апелянт зазначає, що на підтвердження суми витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу без урахуванням зносу у розмірі 165 061,34 грн, позивачем було надано «Звіт №1596 Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Mercedes Benz Actros 1843LS, реєстр. №A15339HC» від 07.04.2021, що виготовлений залученим ним експертом.
Таким чином, отриманої позивачем від страховика страхової виплати (страхового відшкодування) у розмірі 59 317,91 грн. було недостатньо для відшкодування завданої позивачу в повному обсязі майнової шкоди - 165 061,34грн., що стало предметом позову у даній справі.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки ні звіту, що наданий позивачем, ні звіту, що наданий відповідачем. Обидва звіти, як зазначає апелянт,  підставою для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу вказали калькуляцію, що є додатком до звіту.
Таким чином, розмір шкоди, завданої майну позивача, обидва експерти визначили як вартість відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу, що деталізований у Додатку 2 до звіту - ремонтній калькуляції.
Згідно оскаржуваного судового рішення наданий позивачем Звіт №1596 «Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Mercedes Benz Actros 1843LS, реєстр.НОМЕР_3», складений 07.04.2021 суб`єктом оціночної діяльності «ПП Парфьонов О.О.» (далі - Звіт №1596) суд першої інстанції вважає отриманим з порушенням принципу добросовісності, оскільки позивач уклав договір з експертом для визначення розміру збитків до спливу десятиденного строку з дня повідомлення страховика про ДТП та навіть до спливу десяти днів з дати настання ДТП (23.03.2021), що згідно оскаржуваного рішення суперечить встановленому законом порядку дій осіб щодо отримання страхового відшкодування.
Апелянт не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з того, що на момент подання заяви про виплату страхового відшкодування та узгодження суми страхового відшкодування між позивачем та страховиком, - 27.05.2021, ще не був виготовлений «Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» №17351 від 03.06.2021, отже, у позивача не було можливості вказати суму вартості матеріального збитку, визначену страховиком, у зв`язку з чим було досягнуто згоди щодо перерахування позивачу визначеної у Звіті №1596 вартості матеріального збитку у розмірі 77 477,01 грн.
На переконання апелянта, Звіт № 1596 є належним доказом підтвердження розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку, оскільки відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (3 відповідним змінами).
Апелянт вважає, що суд першої інстанції протиправно відмовив у стягненні з відповідача 5000,00 грн, що були сплачені позивачем за виготовлення Звіту №1596, оскільки згідно з п. 34.4 ст. 34 Закону № 1961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком - врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, а деліктне зобов`язання відповідача зберігається до повного відшкодування завданої ним шкоди.
Відтак, апелянт вважає, що оскаржуване судове рішення є незаконним, тому його слід скасувати частково, а позовні вимоги задоволити повністю.

Крім того, апелянт не погоджується з додатковим рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 та вважає його незаконним та необґрунтованим у зв`язку з нез`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
На переконання апелянта, оскаржуване додаткове рішення не містить належної оцінки акту виконаних робіт 9наданих послуг) від 23.02.2023 до Договору про надання правничої допомоги №44 від 17.08.2022, що наданий позивачем.
Апелянт вважає, що актом виконаних робіт (наданих послуг) від 23.02.2023 до Договору про надання правничої допомоги №44 від 17.08.2022 підтверджено належне виконання адвокатом замовлених позивачем послуг на загальну суму 20  000 грн.
Також, апелянт стверджує, що відповідно до клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не спростовано обґрунтованості наведеного позивачем в акті виконаних робіт (наданих послуг) від 23.02.2023, так само як і судом першої інстанції.
Відтак, апелянт просить суд скасувати оскаржуване додаткове рішення частково та задоволити заяву про стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20  000 грн.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, щодо витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, зазначає, що належним відповідачем за вимогами позивача про стягнення різниці між визначеною за замовленням страхової компанії вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (71 782,21 грн) та фактично виплаченою позивачу сумою страхового відшкодування (59 317,91 грн) є ПрАТ «СК «Перша», а відтак, позовні вимоги в цій частині, які заявлені до ФОП Барзун В.О. є необґрунтованими.
Щодо стягнення реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу марки «Mercedes Benz Actros 1843Ls» НОМЕР_3, то, на думку відповідача, позивачем у справі не надано суду будь-яких доказів на підтвердження реально понесених витрат, пов`язаних з ремонтом (відновленням) пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу позивача.
За таких обставин, відповідач вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, недоведеною, а викладені у ній вимоги не знаходять свого відображення у матеріалах справи.
А тому, усі твердження, доводи та докази апелянта, що викладені в апеляційній скарзі, були належно оцінені, детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, за результатом чого прийняте об`єктивне та правомірне рішення.
З огляду на вищенаведене, відповідач просить суд залишити судове рішення Господарського суду Закарпатської області від 22 лютого 2023 року у справі №907/630/22 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" вих..№15 від 07.03.2023(вх..№ЗАГС 01-05/731/23 від 13.03.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2023 у справі №907/630/22 та ухвалено здійснити розгляд справи №907/630/22 в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін справи.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" вих..№16 від 20.03.2023 (вх..№ЗАГС 01-05/901/23 від 27.03.2023) на додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 у справі №907/630/22 та об`єднано розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" вих..№15 від 07.03.2023(вх..№ЗАГС 01-05/731/23 від 13.03.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2023 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" вих..№16 від 20.03.2023 (вх..№ЗАГС 01-05/901/23 від 27.03.2023) на додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 у справі №907/630/22, в одне провадження для спільного розгляду. Ухвалено здійснити розгляд справи №907/630/22 в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін справи.
Відводів суддям в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Судове засідання не проводилось. Учасники провадження не викликались.
Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції.
23 березня 2021 року неподалік КПП "Тиса" в м. Чоп Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортного засобу марки "VOLVO FM", д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом марки "SCHMTZ SKO 24" д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , котрий не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на належний позивачу на підставі Свідоцтва серії НОМЕР_6 , транспортний засіб марки "Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки "KRONE SD", д.н.з. НОМЕР_4 .
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено на нього штраф в розмірі 850,00 грн.
Згідно з ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Встановлено, що ОСОБА_1 під час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з Фізичною особою-підприємцем Барзун В.О. на підставі наказу (розпорядження) №113 від 09.03.2021 про прийняття на роботу, трудового договору про роботу за сумісництвом від 09.03.2021, а транспортний засіб, на якому означеним водієм було скоєно ДТП (марки "VOLVO FM", д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом марки "SCHMTZ SKO 24" д.н.з. НОМЕР_2 ), використовується відповідачем в господарській діяльності, поставлено на баланс підприємця з введенням в експлуатацію як основного засобу (наказ №17 від 13.10.2016, інвентарна картка №25 обліку об`єкта основних засобів).
Наведене додатково підтверджується преюдиційними для даної справи відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставинами, встановленими ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.04.2022 у справі №301/486/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" до Барзуна Віктора Олександровича про відшкодування шкоди, що під час ДТП, а саме 23 березня 2021 року транспортний засіб VOLVO/SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 здійснював міжнародне перевезення вантажу, що підтверджується CMR №34401 і міжнародною вантажною накладною. Водій транспортного засобу VOLVO/SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ОСОБА_1 на час ДТП перебував у трудових з ФОП Барзун Віктором Олександровичем та виконував свої трудові обов`язки.
Судом встановлено, що цивільна відповідальність відповідача застрахована у Приватній акціонерній компанії "Страхова компанія "Перша" (далі - ПрАТ "СК "Перша"), про що свідчить долучений до позовної заяви поліс № АР/4885885 від 30.09.2020 (надалі - поліс) зі строком дії з 16.10.2020 по 15.10.2021 включно.
Згідно з п. 4 полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн, розмір франшизи - 500,00 грн.
Згідно зі складеного за замовленням ПрАТ "СК "Перша" звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №17351 від 03.06.2021, зроблено суб`єктом оціночної діяльності Береговим В.М. , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 , становить 71 782,21 грн.
27 травня 2021 року ТОВ "Васт-Транс" подано до ПрАТ "СК "Перша" заяву про виплату страхового відшкодування від 27.05.2021, відповідно до якої він просив сплатити страхове відшкодування за фактом настання ДТП 23.03.2021 та нанесення шкоди належному позивачу транспортному засобу марки "Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки "KRONE SD", д.н.з. НОМЕР_4 в розмірі погодженої суми страхового відшкодування у розмірі 77 477,01 грн.
Згідно з платіжним дорученням №2588 від 30.08.2021 ПрАТ "СК "Перша" здійснено на користь позивача страхове відшкодування вартості матеріального збитку, завданого ДТП в розмірі 59 317,91 грн. У графі "призначення платежу" означеного платіжного документу як підстава платежу здійснено посилання на страховий акт №ЦВ2921123 від 04.06.2021, однак самого страхового акту третьою особою не подано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити причини розбіжності між узгодженою сумою страхового відшкодування (77 477,01 грн) та фактично здійсненою страховою компанією виплатою на користь позивача (59 317,91 грн).
У зв`язку з недостатністю, на думку позивача, отриманого від страхової компанії відшкодування вартості матеріального збитку, завданого працівником відповідача при скоєнні ДТП 23.03.2021, ТОВ "Васт-Транс" заявлено даний позов до господарського суду, предметом якого визначено стягнення з винної в ДТП особи різниці між фактичним розміром шкоди та здійсненою страховиком відповідача страховою виплатою.
Водночас, судом встановлено, що на підтвердження розміру фактичної шкоди, завданої позивачу пошкодженням належного йому транспортного засобу, Товариством надано суду звіт №1596 "Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Mercedes Benz Actros 1843LS, реєстр.№ НОМЕР_3 ", складений 07.04.2021 суб`єктом оціночної діяльності "ПП Парфьонов О.О.", відповідно до змісту якого визначено вартість відновлювального ремонту означеного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу - 165 061,34 грн та вартість матеріального збитку позивача - 77 477,01 грн.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5  ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями статей 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційних скаргах та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції частково не відповідає, з огляду на наступне.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Під час перегляду справи у апеляційному порядку апеляційний господарський враховує правові висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к, провадження № 13-24ск19, який підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження №14-95цс20.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини другої статті 4 ГПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що, враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.
Як відомо з матеріалів справи, цивільна відповідальність відповідача застрахована у Приватній акціонерній компанії "Страхова компанія "Перша" (далі - ПрАТ "СК "Перша"), про що свідчить долучений до позовної заяви поліс № АР/4885885 від 30.09.2020 (надалі - поліс) зі строком дії з 16.10.2020 по 15.10.2021 включно.
Згідно з п. 4 полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн, розмір франшизи - 500,00 грн.
Згідно зі складеного за замовленням ПрАТ "СК "Перша" звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №17351 від 03.06.2021, зроблено суб`єктом оціночної діяльності Береговим В.М. , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 , становить 71 782,21 грн.
Суд першої інстанції надав оцінку та взяв до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №17351 від 03.06.2021, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження в ДТП, станом на 30.03.2021, складає 71  782,21 грн. Вартість відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу, станом на 30.03.2023, складає 126  687,11 грн.
Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Як вже зазначалося вище, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження в ДТП, станом на 30.03.2021, складає 71  782,21 грн.
27.05.2021 ТОВ "Васт-Транс" подало до ПрАТ "СК "Перша" заяву про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої позивач просив сплатити страхове відшкодування за фактом настання ДТП 23.03.2021 та нанесення шкоди належному позивачу транспортному засобу марки "Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки "KRONE SD", д.н.з. НОМЕР_4 в розмірі суми страхового відшкодування у розмірі 77 477,01 грн.
Як вбачається з платіжного доручення №2588 від 30.08.2021, ПрАТ "СК "Перша" здійснено на користь позивача страхове відшкодування вартості матеріального збитку, завданого ДТП в розмірі 59 317,91 грн.
Визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу (надалі - КТЗ) та вартості відновлювального ремонту КТЗ відбувається згідно з затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України (наказ №142/5/2092 від 24.11.2003) Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (п. 1.4. Методики, тут і надалі Методика - в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктами 2.3., 2.4. Методики визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.
Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Згідно з п. 8.1. Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.
Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величини ВТВ (п. 8.3. Методики).
Як вірно зазначив суд першої інстанції, розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок аварійного пошкодження належного ТОВ "Васт-Транс" транспортного засобу марки "Mercedes Benz Actros 1843LS", д.н.з. НОМЕР_3 відповідно до складеного за замовленням ПрАТ "СК "Перша" звіту №17351 від 03.06.2021 становить 71 782,21 грн, що є значно меншим встановленого в п. 4 Полісу №АР/4885885 від 30.09.2020 ліміту страхового відшкодування страховика відповідача - ПрАТ "СК "Перша" (130 000,00 грн).
А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме страхова компанія повинна бути належним відповідачем у справі про стягнення витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу.
Колегія суддів зауважує, що ТОВ «Васт-транс» не заявляв вимог до ПрАТ "СК "Перша", просив відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, з ФОП Барзун Віктора Олександровича, працівником якого є винний у ДТП водій ОСОБА_1, чим здійснив відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Крім того, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування саме вартості відновлювального ремонту без урахування зносу зазначив, що позивачем у справі не надано суду будь-яких доказів на підтвердження реально понесених витрат пов`язаних з ремонтом (відновленням) пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу позивача.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі№ 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що різниця між виплаченою ТОВ «Васт-транс» страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
За таких обставин саме ФОП Барзун Віктор Олександрович, як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ТОВ «Васт-транс» таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ФОП Барзун Віктора Олександровича на користь ТОВ «Васт-транс», апеляційний господарський суд приймає за основу ремонтну калькуляцію №14473 від 03.06.2021, використану ПрАТ «СК «Перша» при визначенні страхового відшкодування, та яка є додатком до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №17351 від 03.06.2021.
Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача в матеріалах справи відсутні.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 при визначенні розміру відшкодування майнової шкоди, яка підлягає стягненню, касаційний суд прийняв за основу саме ремонтну калькуляцію за відсутності в матеріалах справи відомостей про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача.
Так, згідно із ремонтною калькуляцією №14473 від 03.06.2021, вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу автомобіля складає 126  687,11 грн, з яких 71  782,21 грн вартість матеріального збитку з врахуванням фізичного зносу автомобіля. Крім того, розмір страхового відшкодування ПрАТ "СК "Перша" - має бути зменшеним на встановлену в п. 4 Полісу №АР/4885885 від 30.09.2020 франшизу в сумі 500,00 грн (71  782,31 грн - 500 грн франшизи).
Відповідно до платіжного доручення №2588 від 30.08.2021 ПрАТ "СК "Перша" було виплачено ТОВ «Васт-транс» 59  317,91 грн страхового відшкодування.
Колегія суддів вважає, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.
Таким чином, розмір шкоди, яка підлягає стягненню із ФОП Барзун В.О. на користь ТОВ «Васт-транс» становить 55  404,90 грн із розрахунку 126  687,11 грн (вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу) - 71  782,21 грн (вартість матеріального збитку з врахуванням фізичного зносу) + 500 грн (розмір франшизи).
Відтак, колегія суддів приходить до висновку про покладення на відповідача зобов`язання відшкодувати різницю між вартістю матеріального збитку з врахуванням фізичного зносу та вартістю відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №17351 від 03.06.2021 та ремонтної калькуляції №14473 від 03.06.2021.
Відповідач не спростував належними та допустимими доказами, що на час розгляду справи він відшкодував позивачу шкоду, завдану ДТП.
Поряд з іншим, колегія суддів критично оцінює твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданому позивачем Звіту №1596 «Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Mercedes Benz Actros 1843LS, реєстр.НОМЕР_3», складеному 07.04.2021 суб`єктом оціночної діяльності «ПП Парфьонов О.О.», з огляду на наступне.
Згідно з абз. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач в будь-якому разі не був позбавлений можливості провести рецензування такого звіту відповідно до положень ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", п.п. 62-67 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 за №1440, чого не зробив, а аргументи ТОВ "Васт-Транс" про використання суб`єктом оціночної діяльності в звіті станом на 30.03.2021 інформації про визначення ринкової вартості аналога транспортного засобу за 09.04.2021 не можуть слугувати достатньою підставою для спростування висновків такого суб`єкта оціночної діяльності, позаяк сам звіт № 17351 датований 03.06.2021.
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до приписів ст. 34 Закону № 1961-IV необхідності у самостійному визначенні потерпілою від ДТП особою вартості матеріального збитку з урахуванням обставин даної справи в ТОВ "Васт-Транс" не було, а відтак, вказаний звіт №1596 від 07.04.2021 в цілях визначення розміру страхового відшкодування не береться судом до уваги. Також матеріали справи не містять ремонтної калькуляції до звіту №1596 від 07.04.2021, яка визначає вартість ремонту 165  061,34 грн.
Слід наголосити, що при розрахунку шкоди, яка підлягає стягненню, суд взяв за основу саме ремонтну калькуляцію №14473 від 03.06.2021, яка є додатком до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №17351 від 03.06.2021.
Отже, з урахуванням встановлених апеляційним господарським судом обставин, норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, а тому підлягає частковому скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права.
Щодо додаткового рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023, яким заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" адвоката Рибченко Н.М. від 23.02.2023 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" (08113, с. Петрушки Київської області, вул. Лісна, 1, код ЄДРПОУ 30367782) 58,69 грн (п`ятдесят вісім гривень 69 копійок) витрат на правничу допомогу. В частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича 19941,31 грн судових витрат на правничу допомогу та 5000,00 грн витрат за виготовлення Звіту №1596 від 07.04.2021 "Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля", - відмовлено, колегія суддів зазначає наступне.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) (далі - Закон) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч.3 ст.4, ч.1 ст.13 вказаного Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Адвокат Рибченко Н.М. представляв інтереси ТОВ «Васт-Транс» в суді першої інстанції на підставі довіреності від 13.06.2021.
Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).
Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.
Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики ( у редакції 2012 року) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 14 Правил адвокатської етики у редакції від 2012 року адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.
Апеляційний господарський суд виходить з того, що правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору.
Позивачем долучено до матеріалів справи копію Договору про надання правничої допомоги № 44 від 17.08.2022, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Рибченко Н.М., якою надавалася професійна правнича допомога позивачу в справі, та рахунку-фактури №44 від 02.11.2022 і платіжного доручення №1775 від 03.11.2022, відповідно до яких ТОВ "Васт-Транс" здійснено часткову оплату вартості професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 3000,00 грн.
Також, позивачем в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України після прийняття рішення у справі відповідно до клопотання №6 від 23.02.2023 суду надано акт виконаних робіт від 23.02.2023 до Договору про надання правничої допомоги № 44 від 17.08.2022, детальний опис виконаних адвокатом за даним Договором робіт від 23.02.2023 та рахунок-фактуру №8 від 23.02.2023 і платіжне доручення №287 від 23.02.2023, відповідно до яких ТОВ "Васт-Транс" здійснено оплату вартості професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 17 000,00 грн.
Відповідно до п.п. 1,2 Договору про надання правничої допомоги № 44 від 17.08.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс", як Замовник, та Адвокатом Рибченко Наталією Миколаївною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6055 від 08 грудня 2018 року, як Виконавцем, сторони погодили надання Замовнику Виконавцем на платній основі правничої допомоги по видах та об`ємі, передбачених цим Договором та з метою захисту прав чи інтересів Замовника.
Виконавець надає правничу допомогу стосовно відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті ДТП, що сталася 23.03.2021 за участю транспортного засобу Замовника: автомобіля "Mercedes Benz Actros 1743LS" д.н.з. НОМЕР_3 та напівпричепа марки "KRONE SD" д.н.з. НОМЕР_4 неподалік КПП "Тиса" в м. Чоп з визначеним в Договорі переліком правничої допомоги.
Згідно з пунктами 2, 5 даного Договору сторонами погоджено фіксований тариф правничої допомоги - 10 000,00 грн та додатково 2000,00 грн за участь в розгляді справи за одне судове засідання і 1000,00 грн за одну годину виконання інших робіт.
Відповідно до п. 1 Акту виконаних робіт від 23.02.2023 до Договору про надання правничої допомоги № 44 від 17.08.2022, детального опису виконаних адвокатом за даним Договором робіт від 23.02.2023 сторонами визначено вартість наданої адвокатом правничої допомогти у даній справі в розмірі 20 000,00 грн за такі послуги:
1. Складання та виготовлення трьох екземплярів позовної заяви №26 від 26.08.2022 з додатками з направленням до Господарського суду Закарпатської області. Кількість витраченого робочого часу - 3 год.
2. Складання та виготовлення трьох екземплярів відповіді на відзив на позовну заяву №25 від 03.10.2022 у справі № 907/630/22, з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області. Кількість витраченого робочого часу - 3 год.
3. Складання та виготовлення трьох екземплярів заяви про збільшення позовних вимог № 26 від 03.10.2022 у справі № 907/630/22, з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області. Кількість витраченого робочого часу - 1 год.
4. Складання клопотань про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції №35 від 13.10.2022, №44 від 02.11.2022, №48 від 18.11.2022, №3 від 03.01.2023, № 7 від 13.02.2023 у справі №907/630/22, з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області. Кількість витраченого робочого часу - 2,5 год.
5. Виготовлення та направлення третій особі позовної заяви № 26 від 26.08.2022 з додатками та складання клопотання про долучення доказів № 45 від 23.11.2022 у справі № 907/630/22 з направленням до Господарського суду Закарпатської області. Кількість витраченого робочого часу - 1,5 год.
6. Складання та виготовлення клопотання про визнання доказів неналежними № 5 від 01.02.2023 у справі №907/630/22 з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області. Кількість витраченого робочого часу - 2 год.
7. Складання та виготовлення додаткових пояснень № 8 від 17.02.2023 у справі №907/630/22 з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області. Кількість витраченого робочого часу - 2 год.
8. Прибуття до суду та участь у судових засіданнях 02.11.2022, 18.11.2022, 12.12.2022, 25.01.2023, 22.02.2023. Кількість судових засідань - 5.
Частиною 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Слід зазначити, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи докази на підтвердження наданої позивачу адвокатом Рибченко Наталією Миколаївною правової допомоги в розмірі 20 000,00 грн, керуючись принципами обґрунтованості судових витрат, їх необхідності та неминучості для розгляду справи, прийшов до вірного висновку, що такі види наданої позивачу правової допомоги як "Складання та виготовлення трьох екземплярів заяви про збільшення позовних вимог № 26 від 03.10.2022 у справі № 907/630/22, з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області" та "Виготовлення та направлення третій особі позовної заяви № 26 від 26.08.2022 з додатками та складання клопотання про долучення доказів № 45 від 23.11.2022 у справі № 907/630/22 з направленням до Господарського суду Закарпатської області", "Складання та виготовлення додаткових пояснень № 8 від 17.02.2023 у справі №907/630/22 з направленням сторонам у справі та до Господарського суду Закарпатської області", на які, за твердженням заявника, адвокатом витрачено разом 4,5 год, - не можуть вважатися неминучими та необхідними для надання правничої допомоги клієнти під час розгляду даної справи, позаяк заява про збільшення позовних вимог № 26 від 03.10.2022 відповідно до ухвали суду від 18.11.2022 залишена судом без розгляду за заявою самого ж представника позивача, а необхідність надання позивачем у справі додаткових пояснень (в той час як заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) позивачем не обґрунтована.
Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу за оформлення копій доказів, направлення документів поштовими засобами, то такі дії вчинені адвокатом не можуть бути віднесені до передбачених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видів правничої допомоги, яка надається безпосередньо адвокатом клієнту.
Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 по справі №9901/264/19, такі вчинені адвокатом дії як, оформлення копій письмових доказів, підготовка повного пакета документів для подачі до суду, надсилання документів поштою або подання їх до суду через канцелярію не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.
Щодо включення позивачем до обсягу правничої допомоги "Складання клопотань про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції №35 від 13.10.2022, №44 від 02.11.2022, №48 від 18.11.2022, №3 від 03.01.2023, № 7 від 13.02.2023 у справі №907/630/22", на яку адвокатом витрачено 2,5 год, то суд першої інстанції вірно зазначив, що брати участь в судових засіданнях є правом, а не обов`язком учасника справи, який сам обирає форму участі в судовому засіданні.
Крім того, з долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення документів вбачається, що участь адвоката в судових засіданнях у даній справі також включено до опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, загальною вартістю 10 000,00 грн.
Слід також наголосити, що всі клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції є ідентичними за змістом, а різниця полягає лише в даті судового засідання. Відтак, складання зазначених клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не потребує значних затрат часу.
При цьому, аналізуючи такий вид наданої позивачу адвокатом правничої допомоги, як "Прибуття до суду та участь у судових засіданнях 02.11.2022, 18.11.2022, 12.12.2022, 25.01.2023, 22.02.2023. Кількість судових засідань - 5", суд зауважує, що судове засідання 25.01.2023 не відбулося у зв`язку з оголошенням на території Закарпатської області повітряної тривоги, про що керівником апарату суду складено акт №02-07/4 від 25.01.2023 та учасників справи про наведену обставину повідомлено ухвалою від 25.01.2023 із зазначенням дати наступного судового засідання в даній справі.
В апеляційній скарзі апелянт стверджує про те, що адвокат Рибченко Н.М. завчасно прибула до Господарського суду Київської області для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак по причині повітряної тривоги у м. Києві знаходилася в укритті неподалік суду.
Апелянт стверджує, що адвокатом направлено запит до Господарського суду Київської області для отримання підтвердження прибуття адвоката Рибченко Н.М. до суду 25.01.2023 та такі докази буде долучено до матеріалів справи після отримання відповіді на запит.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, на момент розгляду справи апелянтом не долучено доказів прибуття адвоката Рибченко Н.М. до Господарського суду Київської області 25.01.2023 для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
З урахуванням наведеного, документально не підтверджується участь представника позивача в такому засіданні чи прибуття його до суду з метою відповідної участі, а відтак, і невідповідним є віднесення витрат в цій частині в сумі 2000,00 грн до професійної правничої допомоги.
Відтак, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що обґрунтованим, співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги саме за розгляд даної справи в господарському суді 13 000,00 грн судових витрат на правничу допомогу (8000,00 грн за участь в судових засіданнях + 5000,00 грн (50% від переліку, що зазначений в акті виконаних робіт від 23.02.2023 та п.п. 1-7 детального опису виконаних адвокатом робіт від 23.02.2023).
За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду від 22.02.2023, колегія суддів прийшла до висновку про його часткове скасування та часткове задоволення позову у справі 907/630/22, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити резолютивну частину додаткового рішення  Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 та витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 13 000,00 грн покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Також слід зазначити, що колегією суддів, в мотивувальній частині постанови, наведено обґрунтування щодо згоди з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні на користь позивача оплати послуг з визначення вартості матеріального збитку в сумі 5  000 грн, про які зазначено у додатковому рішенні.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (ч.1  ст.275 ГПК України).
Статтею 277 ГПК України  передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної  та (або) резолютивної частини.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ст.236 ГПК України).
Відповідно до ст. 73 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1,2  ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа  Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Транс" є частково обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню, зокрема, рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2023 у справі №907/630/22 слід скасувати частково та задоволити позов частково на суму 55  404,90 грн, а резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 змінити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 6  503,90 грн.

Судові витрати.
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, апеляційний господарський суд на підставі ч.14 ст. 129 ГПК України змінює розподіл судових витрат.
Згідно вимог п.2 ч.1 ст. 129 судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1  241,24 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1  845,12 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 8, 126, 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Транс" вих..№15 від 07.03.2023(вх..№ЗАГС 01-05/731/23 від 13.03.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2023 у справі №907/630/22 задоволити частково.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2023 у справі №914/3181/21 скасувати частково та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:
« 1. Позовні вимоги задоволити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" (08113, с. Петрушки Київської області, вул. Лісна, 1, код ЄДРПОУ 30367782) шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 55  404,90 грн, з яких: 54  904,90 грн вартість відновлювального ремонту та 500,00 грн франшизи.
3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" (08113, с. Петрушки Київської області, вул. Лісна, 1, код ЄДРПОУ 30367782) 1 241,21 грн  в повернення сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
4. В решті позову - відмовити.»
3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" (08113, с. Петрушки Київської області, вул. Лісна, 1, код ЄДРПОУ 30367782) 1  845,12 грн  в повернення сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
4. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Транс" вих..№16 від 20.03.2023 (вх..№ЗАГС 01-05/901/23 від 27.03.2023) на додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 у справі №907/630/22 задовольнити частково.
5. Додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 у справі №907/630/22 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
« 1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" адвоката Рибченко Н.М. від 23.02.2023 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Барзуна Віктора Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс" (08113, с. Петрушки Київської області, вул. Лісна, 1, код ЄДРПОУ 30367782) 6  503,90 грн витрат на правничу допомогу.
3. В іншій частині вимог заяви відмовити».
6. В решті вимог апеляційні скарги залишити без задоволення.
7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
8. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст.   ст. 287-289 ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                      Плотніцький Б.Д.

Судді                                                                                          Кордюк Г.Т.

                                                                                                    Кравчук Н.М.