П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/11832/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Тарновецький І.І. 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
06 червня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому проситв:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  від 31 серпня 2022 року №222550011985;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.09.2000 по 01.04.2001 у Сільськогосподарському багатофункціональному кооперативі "Смотрич Агро" відповідно до записів трудової книжки.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.08.2022 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак при розгляді заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу, що і зумовило звернення до суду.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта позивача.
24.08.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 31.08.2022 №222550011985 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи. В спірному рішенні, вказано що до страхового стажу позивача, який дає право на пенсію за віком, не враховані період роботи у колгоспі ім. Фрунзе у 1975 році (47 відпрацьованих людиноднів) за довідкою від 28.02.2022 №114, оскільки вік заявника становив менше 14 років, що не передбачено статтею 188 Кодексу законів про працю України та період роботи з 12.09.2000 по 01.04.2001 у Сільськогосподарському багатофункціональному кооперативі “Смотрич Агро” у зв`язку з відсутністю за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про подання звітності та сплату страхових внесків.
Таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області позивач вважає протиправним, тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також суспільні відносини з приводу призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовані Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV).
Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 цього Закону України № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Відповідно до ст. 45 Закону України № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно зі ст. 24 Закону України № 1058-IV, страховим стажем є період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону України № 1058-IV).
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З матеріалів справи встановлено, що спірний період роботи позивача з 12.09.2000 по 01.04.2001 у СБК “Смотрич Агро” підтверджуються записами трудової книжки серії НОМЕР_1 . Записи трудової книжки не містять виправлень, підчищень або описок, отже належним чином підтверджують трудовий стаж позивача, набутий ним у цей період, а тому не потребують додаткового підтвердження будь - якими іншими документами.
Доводи відповідача про необхідність додаткового підтвердження страхового стажу позивача індивідуальними відомостями про застраховану особу, суд до уваги не бере, оскільки страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку лише з моменту впровадження системи персоніфікованого обліку, тобто з 01.01.2004. У той же час, відповідач з незрозумілих причин відмовився зарахувати саме той період, який мав місце до впровадження цієї системи і підтверджується трудовою книжкою позивача.
Колегія суддів зазначає, що невнесення відповідних даних про застраховану особу до індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування або відсутність останніх з вини роботодавця, а не працівника, не може порушувати законне право особи на отримання соціального забезпечення. Оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладений на роботодавця, невиконання останнім цього обов`язку або невнесення компетентним органом відомостей про таку сплату не може позбавляти працівника права на зарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи, які належним чином підтверджені первинними документами, у першу чергу трудовими книжками.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а та від 04.09.2018 року в справі № 482/434/17.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в зарахуванні до його стажу періоду роботи з 12.09.2000 по 01.04.2001 у Сільськогосподарському багатофункціональному кооперативі "Смотрич Агро", внаслідок чого зазначений період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 31.08.2022 №222550011985 є протиправним, таким, що порушує права позивача та підлягає скасуванню.
Таким чином, враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з 12.09.2000 по 01.04.2001 у Сільськогосподарському багатофункціональному кооперативі “Смотрич Агро”.
Враховуючи вищезазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.