ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Денисюк Р.С.

17 травня 2023 року	Львів	Справа № 140/7257/22 пров. № А/857/5171/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання:                      Кардаш В.В.
апелянта:                                                             ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року   у справі № 140/7257/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
04.11.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у якому просив суд:
-скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 70098245 від 17.10.2022р.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.11.2022р. в  позові відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.11.2022р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Апелянт, ОСОБА_1 , в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав у ній зазначених.
Інші особи які беруть у справі в судове засідання не з`явились без поважних причин, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
11.02.2022р.  інспектор з паркування Департамент муніципальної варти Луцької міської ради прийняв постанову DMV-2203645 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення  в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення.
Із змісту вказаної постановив видно, що 10.02.2022р. в 14 год 13 хв інспектор з паркування Департамент муніципальної варти Луцької міської ради виявив транспортний засіб «Оpel Zafira» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , що розташований на газоні ( зеленій зоні), чим порушено п.15.10 № «є» ПДР України та ч.1 ст.122 КУпАП.
19.07.2022р. позивач отримав вказану постанову, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №0600219162526.
14.10.2022р. Департамент муніципальної варти Луцької міської ради подав заяву про примусове виконання даної постанови DMV-2203645 від 11.02.2022р. на виконання до ВДВС.
17.10.2022р. головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)  Білова В.А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70098245 з виконання постанови DMV-2203645 від 11.02.2022р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 680,00 грн.
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).
ст.1 Закону «Про виконавче провадження»  передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1,ч.5 ст.26 Закону  «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що виконавчий документ - постанова DMV-2203645 від 11.02.2022р. Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про стягнення з ОСОБА_1 штрафу передана державному виконавцю 14.10.2022р., а постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №70098245 прийнята державним виконавцем 17.10.2022р..
В ст.298 КУпАП, видно, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
ст.299 КУпАП визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
ч.1 ст.300 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП визначено, що  не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст.301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
В п.6 ч.1 ст.3 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. 
ч.1 ст.12 Закону «Про виконавче провадження», визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно п.2 ч.4 ст.4 Закону «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та видно з матеріалів справи, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення винесена 11.02.2022р, тобто строк її виконання закінчився 11.05.2022р.
Проте, постанова DMV-2203645 від 11.02.2022р. про накладення штрафу на ОСОБА_1 , звернута до примусового виконання лише 17.10.2022р, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) на заяві від 14.10.2022р. №27-43/2096/2022, тобто поза межами строку, визначеного законом.
Зважаючи на вищевикладені обставини, відповідно до ст.4 «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.
Отже, в даному випадку колегія суддів вважає помилковими висновки суджу першої інстанції, що у Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) наявні правові підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2022р. ВП №70098245 з примусового виконання постанови про стягнення штрафу DMV-2203645 від 11.02.2022р., а тому вона підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що метою прийняття Закону України «Про внесення змін до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 2129-IX від 15.03.2022р. (набрав чинності 26.03.2022р.) передбачено забезпечення дотримання прав учасників виконавчого провадження під час дії воєнного стану. 
Водночас, якщо стягувач, у тому числі державний орган, має можливість звернутись до державної виконавчої служби до закінчення воєнного стану, тому він має робити це із дотриманням загальних строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, що встановлені ст.12 Закону України «Про виконавче провадження». В іншому випадку недотримання встановлених Законом строків може призвести до свавілля з боку стягувача та правової невизначеності для боржника.
ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати, та постановити у справі нове рішення про задоволення  позову. 
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 
ч.1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 238, 243, 268, 287, 295, 297, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року   у справі № 140/7257/22 – скасувати та прийняти нову постанову.
Позов задовольнити.
Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Білої В.А. ВП№70098245 від 17.10.2022р.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (код ЄДРПОУ – 35041370, 43001,м.Луцьк вул. Винниченка, 27а) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі - 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок ) що сплачений за подання позовної заяви згідно квитанції №52 від 11.11.2022р. та 1488,60 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок) за подання апеляційної скарги що сплачений згідно квитанції №3 від 09.05.2023р.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.м

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 29.05.2023р.