ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/7583/22
Провадження № 22-ц/4820/513/23

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю: позивачки, її представника, представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/7583/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року в складі судді Мазурок О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
В квітні 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 146 982 грн 44 коп, за період з 28 серпня 2020 року по 18 квітня 2022 року.
Звертаючись до суду з позовом позивачка зазначала, що згідно судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2020 року, з ОСОБА_1 на її користь стягуються аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_1 , у розмірі частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2020 року і до повноліття дитини. Протягом останніх двох років відповідач дитиною не цікавиться, не виконує батьківські обов`язки по її утриманню та вихованню. Крім того, з 28 серпня 2020 року по даний час жодного аліментного платежу не здійснив, що підтверджується довідкою Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) від 01 квітня 2022 року, а згідно із розрахунком державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦЗМУ МЮ ( м. Хмельницький) Процюка О.О. від 06 квітня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 із сплати аліментів на утримання доньки за період з 28 серпня 2020 року по 31 березня 2022 року становить 54 172 грн 87 коп, отже пеня за прострочення сплати аліментів за період з 28 серпня 2020 року по 18 квітня 2022 року, по день подачі позову становить 146 982 грн 44 коп.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 56058 грн 87 коп неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в іншій частині позовних вимог відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 560 грн 59 коп судового збору в дохід держави.
ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм процесуального права. Так суд не прийняв до уваги той факт, що відповідач не знав про судовий наказ Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2020 року щодо стягнення з нього аліментів та про факт існування виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного судового наказу аж до 18 травня 2022 року. Адже, саме 18 травня 2022 року він був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що його автомобіль знаходиться під арештом в рамках виконавчого провадження №66408116, таким чином він дізнався про рішення суду та існування виконавчого провадження, того ж дня, оплатив нараховану державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, посилається апелянт, що він не був належним чином повідомлений про постановлений судовий наказ Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2020 року, так як копія судового наказу йому судом не надсилалася та ним не отримувалася, зокрема і в матеріалах судової справи № 686/21350/20 відсутні докази вручення боржнику судового наказу. Також, суд не взяв до уваги, відсутність доказів щодо надсилання боржнику будь-яких документів в ході відкритого виконавчого провадження. Таким чином вказує апелянт, відсутні будь які докази, які б свідчили про свідоме ухилення з його боку від сплати аліментів, а відтак відсутні підстави для стягнення з нього пені, передбаченої у разі виникнення заборгованості, адже його вина у простроченні сплати аліментів відсутня.
Тому ОСОБА_1 просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
ОСОБА_2 подала відзив, в якому вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Позивачка вказує, що вони з відповідачем є батьками доньки ОСОБА_1 , з липня 2019 року припинили спільне проживання і після чого відповідач погодився і сплачував в добровільному порядку аліменти, по 5000 грн щомісячно на утримання доньки. Однак, згодом припинив надавати кошти, тому вона змушена була звертатися до суду з заявою про ухвалення судового наказу про стягнення аліментів. Після того, як у відповідача утворився борг зі сплати аліментів, вона зверталася до нього з вимогою сплачувати кошти на утримання доньки, проте він ніяким чином не реагував. На думку, позивачки, ОСОБА_1 вигадує виправдання щодо такої його поведінки і вказує, що нібито йому не було відомо про необхідність сплати аліментів на утримання їхньої доньки. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні.
Судовим наказом Хмельницького міськрайоннного суду Хмельницької області від 16 вересня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2020 року і до повноліття дитини.
Судовий наказ набрав законної сили 16 вересня 2020 року та виданий стягувачу 16 листопада 2020 року.
05 серпня 2021 року Державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Хмельницький) Процюком О.О. на підставі цього судового наказу відкрито виконавче провадження № 66408116.
12 травня 2022 року ОСОБА_1 направлено повідомлення про внесення відомостей щодо нього до Єдиного реєстру боржників, в якому вказано про наявність в нього заборгованості зі сплати аліментів, за період з 28.08.2020 року по 12 травня 2022 року становить 57 420,87 грн.
Постановами Державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Процюком О.О. винесено постанови від 12 травня 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. 
Постановами Державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Процюком О.О. винесено постанови від 13 травня 2022 року про розшук та арешт майна боржника ОСОБА_1 .
Згідно з розрахунком Державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Процюка О.О. заборгованість відповідача із сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 28.08.2020 року по 31.03.2022 року становить 54172,87 грн.
Станом на 19 травня 2022 року боржником ОСОБА_1 повністю сплачено заборгованість по аліментах в розмірі 74 647 грн 11 коп.
Відповідно до розрахунку здійсненим позивачем - розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 28.08.2020 року по 18.04.2022 року, становить 146982,44 грн.
       Відповідно до частини 1 статті 196 СК України в редакції на даний час, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі №333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року.
В той же час за нормами ст.. 196 СК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Отже, стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
У Сімейному кодексу України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Таким чином, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 278/725/20.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вина ОСОБА_1 у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки останній довів, що не знав і не міг знати про існування, як судового рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , так і виконавчого провадження з приводу стягнення з нього аліментів.
З оглянутої в апеляційній інстанції цивільної справи № 686/21359/20 вбачається, що судовий наказ про стягнення аліментів судом було винесено 16 вересня 2020 року, цей судовий наказ стягувач ОСОБА_2 отримала 16 листопада 2020 року.
В матеріалах цивільної справи № 686/21359/20 відсутні будь-які письмові об`єктивні дані, що копія судового наказу від 16 вересня 2020 року була отримана боржником ОСОБА_5 (відсутнє поштове повідомлення про отримання). 
З матеріалами цивільної справи № 686/21359/20 представник боржника ОСОБА_1 – адвокат Заболотний А.М. ознайомився лише 27.06.2022 року на підставі своєї заяви від 06.06.2022 року.
Заяву про відкриття виконавчого провадження стягувач ОСОБА_2 подала до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Хмельницький) 05 серпня 2021 року і в цей же день державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 66408116.
У матеріалах справи виконавчого провадження наявний супровідний лист від 05.08.2021 року, яким ОСОБА_1 повідомляється про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу та направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження.
Даний супровідний лист був направлений боржнику, однак повернувся до виконавчої служби з відміткою пошти «По закінченню терміну зберігання».
Отже матеріалах виконавчого провадження відсутні дані, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів та відкриття за цим рішенням виконавчого провадження. 
В той же час ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 31 липня 2019 року № 554/13475/15-ц міститься висновок про те, що державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови.
У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г міститься висновок про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.
У матеріалах виконавчого провадження відсутні письмові докази, які б могли підтвердити той факт, що боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження та отримання ОСОБА_1 поштових відправлень від державного виконавця.
ОСОБА_1 одразу після того як дізнався про наявність судового рішення, проведення виконавчих дій в ході виконавчого провадження про стягнення аліментів від працівників поліції, одразу 18 травня 2022 року погасив борг по аліментам.
Отже, за таких обставин колегія суддів, на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановила відсутність належних та допустимих доказів повідомлення судом про винесення судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, а державним виконавцем повідомлення належним чином боржника ОСОБА_1 про початок виконання судового рішення суду про стягнення з останнього аліментів, яке було ухвалено у відсутність ОСОБА_1 , внаслідок чого державний виконавець не має права вчиняти будь-яких виконавчих дій (у тому числі і видавати такий документ як розрахунок), а отже ураховуючи, що боржник не знав про наявність судового рішення про стягнення аліментів суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини боржника, що є обов`язковою умовою та підставою нарахування пені з аліментів.
За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.
Висновки суду першої інстанції, що відповідач знав про судовий наказ про стягнення аліментів з нього на утримання дитини, про його обов`язок сплати аліментів на утримання дитини не відповідають обставинам справи.
Що стосується домовленості між сторонами про добровільну сплату аліментів, яка виконувалась боржником, на що послався суд першої інстанції як на підставу для задоволення позову, то в даному випадку заборгованість по аліментам, на яку було нараховано неустойку, визначалась саме на підставі судового наказу, про який не було відомо боржнику, а не з суми аліментів добровільно погодженої сторонами. При цьому таке погодження не було зафіксовано в нотаріальному порядку, як це передбачено нормами СК України. 
З врахуваннями викладеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12 травня 2023 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова