Ухвала
 
17 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 481/1402/21
провадження № 61-7235ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката Коренко Тетяни Володимирівни як представника ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за орендну плату,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати договір оренди землі від 13 квітня 2010 року, укладений між нею та відповідачем, за яким в оренду передано земельну ділянку, яка знаходиться на території Новобузької міської ради Миколаївської області з кадастровим номером 4824510100:12:000:0037, площею 22,0204 га; стягнути з відповідача на її користь заборгованість з орендної плати у розмірі                          151 999,74 грн.
 
Новобузький районний суд Миколаївської області заочним рішенням                    від 24 січня 2022 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за договором оренди землі               від 13 квітня 2010 року, у розмірі 151 999,74 грн. Розірвав договір оренди землі від 13 квітня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яким в оренду передано земельну ділянку, яка знаходиться на території Новобузької міської ради Миколаївської області з кадастровим номером 4824510100:12:000:0037, площею 22,0204 га. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Новобузький районний суд Миколаївської області додатковим рішенням                від 21 вересня 2022 року доповнив резолютивну частину заочного рішення цього суду від 24 січня 2022 року абзацом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
 
Миколаївський апеляційний суд постановою від 10 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив. Заочне рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 січня 2022 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволення позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
10 травня 2023 року адвокат Коренко Т. В. як представник ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;                          в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) -  2 684,00 грн.
 
Предметом позову у цій справі є вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки від 13 квітня 2010 року та стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 151 999,74 грн.
 
Зі змісту оскаржуваного судового рішення видно, що згідно з умовами договору оренди від 13 квітня 2010 року орендна плата за один рік вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 189,16 грн, що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 
 
Орендна плата за таким договором становить 9 567,48 грн за три роки та позивач просила стягнути орендну плату у розмірі 151 999,74 грн.
 
Враховуючи наведене, ціна позову у цій справі становить 161 567,22 грн                         (9 567,48 грн + 151 999,74 грн), що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн). 
 
Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.      
 
Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судового рішення у цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.  
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska                      v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Коренко Тетяни Володимирівни як представника ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за орендну плату.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                        А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                        Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                        М.Ю. Тітов