Київський апеляційний суд                                                                              

Провадження № 33/824/310/2021                                                  Головуючий в суді першої інстанції:Буймова Л.П.                          
Єдиний унікальний № 381/1194/20                                                                                                 Доповідач: Гладій  С.В.
Категорія: ч. 1 ст. 184 КУпАП 
 
П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
05 лютого 2021 року	                                                    м. Київ	
 
Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Литвинчука О.І., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року щодо 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , -
            
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят) гривень.
 
Згідно з постановою суду, 08 травня 2020 року о 23 годин 00 хвилин ОСОБА_1 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , неналежно виконувала батьківські обов`язки стосовно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила вимоги ст. 150 Сімейного Кодексу України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
 
            Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його незаконним,  прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову місцевого суду від 08 липня 2020 року та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
            В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд неповно з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
            Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, положення ст. 268 КУпАП, оскільки місцевий суд розглянув справу за її відсутності, тим самим позбавивши її права на захист та можливості подати заперечення щодо складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції визнав її винною, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення від 13 травня 2020 року, однак в цьому протоколі,  як вказує ОСОБА_1  не застосована норма матеріального права відповідно до статті 256 КУпАП, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб вона ухилилася від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки, та яких саме обов`язків не виконала. Як вважає ОСОБА_1 , сам по собі факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 184 КУпАП не є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності.
            Одночасно, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, який пропущений з поважних причин, з огляду на те, що участі в судовому засіданні, коли було постановлено рішення, вона не приймала, а копію постанови отримала 08 жовтня 2021 року.
 
            Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Литвинчука О.І. на підтримку доводів клопотання та апеляційної скарги про скасування постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в клопотанні та апеляційній скарзі, слід прийти до наступних висновків.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
 
Згідно положень ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається  або висилається особі, щодо якої її винесено. У разі, якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про своєчасне чи належне вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення.
 
Виходячи з того, що апеляційна скарга разом із клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, була подана після отримання копії судового рішення зі сплином 10 денного строку на його оскарження, можна погодитися з клопотанням про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від  08 липня 2020 року.
 
Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.
 
Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
 
В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. 
 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності. 
 
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані не були і висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами. 
 
            Так, диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
 
            Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
 
            Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
 
            Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України.
 
            Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
 
            Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП  проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.
 
            Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.
 
            Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
 
            Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 13 травня 2020 року та постанові судді від 08 липня 2020 року, ОСОБА_1 08 травня 2020 року о 23 годині 00 хвилин в АДРЕСА_2 , неналежно виконувала батьківські обов`язки відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила вимоги ст. 150 СК України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
 
            Проте, частина першої статті 184 КУпАП передбачає відповідальність не за неналежне виконання батьківських обов`язків, а за ухилення батьків та осіб, які їх заміняють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
 
            Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії чи бездіяльність вчинені ОСОБА_1 та які б могли свідчити про факт ухилення нею від виконання обов`язків, передбачених  ст. 150 СК України.
 
            Як вбачається з матеріалів провадження, в обґрунтування доведеності інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, до матеріалів справи долучено рапорти інспекторів Фастівського П.П. Звягіна Р., Рогози О., пояснення ОСОБА_5 .
 
            При цьому, рапорти працівників поліції, не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а сам по собі рапорт, в силу положень ст. 251 КУпАП, не може бути доказом у даній справі. 
 
            Пояснення ж ОСОБА_5 містить лише посилання на те, що дитина ОСОБА_1 виховується в неналежних умовах, до неї застосовується психологічне насилля зі сторони матері, а сама порушниця  зловживає спиртними напоями. При цьому жодного доказу такому стану речей, як-то фото чи відеофіксації, матеріали справи не містять, що викликає обгрунтовані сумніви у їх об`єктивності та неупередженості.
            Таким чином, доказів ухилення  ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків по вихованню дитини суду не надано, в той час з наданих суду апеляційної інстанції характеристик, довідок тощо вбачається, що: за місцем роботи  і проживання ОСОБА_1 характеризується виключно з позитивної сторони; веде здоровий образ життя, не палить та не вживає алкогольні напої; коли донька- ОСОБА_6 у 2020 році двічі перебувала на стаціонарному лікуванні, то вона забезпечувала її ліками та харчуванням; у 2018 та 2019 р.р. донька- ОСОБА_6 перебувала на санаторно-курортному оздоровленні; на обліку у відділі служби у справах дітей та правоохоронних органах, як і на обліку у лікаря-нарколога ОСОБА_1 не перебувала.
            За поясненнями ОСОБА_1 вона одна займається вихованням дитини та забезпечує дитину усім необхідним для її розвитку, навчання, піклується про неї та ніколи не ухилялась і належно виконувала свої батьківські обов`язки щодо доньки, не застосовувала методи фізичного покарання чи насилля відносно своєї доньки та не дозволяла застосовувати їх іншим особам. 
            Дані обставини підтвердили свідкиОСОБА_3 та ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції.
            Таким чином, судом при розгляді справи не були з`ясовані обставини, які підлягають з`ясуванню у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, у зв`язку з чим дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність в діях   ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
 
            Згідно з положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді  встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у справі відсутні, вважаю за таких обставин, що постанова суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга   ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді про притягнення   ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу вказаного правопорушення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя - 
                                   
                                           П О С Т А Н О В И В:
 
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови  Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року.
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят) гривень - скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі  п. 1 ст. 247 КУпАП.
 
            Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                   С.В.Гладій