ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року 
м. Київ

справа № 826/17429/16
адміністративне провадження № К/9901/24408/20 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу №826/17429/16
за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року (суд у складі головуючого судді Клочкової Н.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року (колегія суддів у складі головуючого судді Земляної Г.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.) у справі №826/17429/16
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі по тексту - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення 5-ої сесії ХХIV скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 грудня 2002 року №73 «Про переведення лісів 1 категорії в категорію зелених насаджень»;
- визнати протиправним та скасувати рішення 7-ої сесії VІІ скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 травня 2016 року №91 «Про розгляд та затвердження проекту землеустрою ТОВ «Житлоінбуд-2» щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 »;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області скасувати в поземельній книзі запис, внесений на підставі рішення 7-ої сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 травня 2016 року №91, про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 1,8 га, кадастровий номер 3222485901:01:049:0048, шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що рішення є протиправним, оскільки прийнято з порушенням земельного, лісового, містобудівного та іншого законодавства, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Крім того, як вказує позивач, відповідачем порушено порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, оскільки земельні ділянки, зазначені в оскаржуваному рішенні, були віднесені до лісів першої групи та, як зазначає позивач, є лісовим фондом, а відповідачем протиправно змінено їх цільове призначення.
Позивач, як мешканка села Петропавлівська Борщагівка, заінтересована у збереженні зелених насаджень цього населеного пункту, недопущені проведення незаконної забудови та у забезпеченні сталого розвитку його територій і екологічної безпеки, який повинен здійснюватися з обов`язковим урахуванням громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.  Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року позов задоволено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року апеляційні скарги ТОВ «Житлоінбуд-2» та Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області задоволені, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року та постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року скасовані. 
Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення 7-ої сесії VІІ скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 травня 2016 року №91 «Про розгляд та затвердження проекту землеустрою ТОВ «Житлоінбуд-2» щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 » та про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області скасувати в поземельній книзі запис, внесений на підставі рішення 7-ої сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 травня 2016 року №91, про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 1,8 га, шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування закрито.
В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення 5-ої сесії ХХIV скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 грудня 2002 року №73 «Про переведення лісів 1 категорії в категорію зелених насаджень» справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що згідно довідки з ДП «Київське лісове господарство» від 18 січня 2018 року, за даним підприємством не обліковуються землі лісогосподарського призначення на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані також тим, що позивачка не виконала вимоги суду першої інстанції в частині надання доказів, яким чином спірне рішення порушує її права та законні інтереси.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.  Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при прийнятті рішення не врахували, що на момент прийняття спірного рішення земельні ділянки загальною площею 37,2 га належали до земель лісового фонду, про що свідчить назва та зміст самого рішення, де зазначено, що в межах населеного пункту знаходяться земельні ділянки площею 37,2 га, які класифікуються як ліси першої групи.
Також, касатор посилається на порушення кримінального провадження, у зв`язку з виявленими порушеннями в ході проектування, будівництва, реконструкції та введення в експлуатацію багатоквартирних житлових будинків.
В обґрунтування доводів касаційної скарги позивачка зазначає, що матеріали генерального плану села Петропавлівська Борщагівка 1994 року також підтверджують віднесення території, на якій розташована земельна ділянка до категорії зелених насаджень спеціального призначення, де не передбачено будівництво будь-яких будівель чи споруд.
4.  Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2021 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Бевзенка В.М., Берназюка Я.О.
Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №826/17429/16.
На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року №2245/0/78-21, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Желєзного І. В., що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2021 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Мороз Л.Л., Тацій Л.В.
На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року №926/0/78-23, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 , яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2023 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.
5.  Відповідач відзиву на касаційну скаргу до суду не надав.
6. Верховний суд ухвалою від 19 червня 2023 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу та призначив до розгляду у попереднє судове засідання з 20 червня 2023 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, рішенням 5-ї сесії ХХІV скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №73 від 19 грудня 2002 року змінено цільове призначення земельних ділянок під лісами, класифіковано їх як зелені насадження в межах населеного пункту, які не віднесені до категорії лісів, площею 37,2 га.
Зазначене рішення прийняте у зв`язку з введенням в дію Земельного Кодексу України в редакції від 25 жовтня 2001 року, статтею 55 ЗК України якого передбачено, що до земель лісового фонду не належать землі, зайняті, зокрема, зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8.  Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
9. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів КАС Верховного Суду дійшла таких висновків.
Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Відповідно до статті 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду і доведеність позивачем порушення відповідним рішенням, дією чи бездіяльністю його прав та законних інтересів. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №200/9772/18-а і узгоджується з висновками щодо застосування норм права, наведеними у постанові від 13 серпня 2020 року у справі №369/3756/16-а.
Порушення прав та інтересів слід відрізняти від порушення закону. Підставою звернення до суду є протиправні рішення (дії чи бездіяльність), які порушують права (свободи чи інтереси) конкретної особи. Саме лише порушення закону, яке не призводить до порушення прав особи, не дає підстав для задоволення позову такої особи.
Отже, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень та/або органами місцевого самоврядування особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18.
Щодо порушених прав ОСОБА_1 внаслідок прийняття рішення Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 19 грудня 2002 року №73 «Про переведення лісів 1 категорії в категорію зелених насаджень», слід зазначити наступне.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, звертаючись до адміністративного суду із цим позовом, позивачка вказувала на порушення її прав. Зокрема, вона, як мешканка села Петропавлівська Борщагівка, заінтересована у збереженні зелених насаджень цього населеного пункту, недопущенні проведення незаконної забудови та у забезпеченні сталого розвитку його територій і екологічної безпеки, який повинен здійснюватись з обов`язковим урахуванням громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій, а оскаржуваним рішенням, як вказала позивач, порушуються її права та інтереси, як члена територіальної громади села.
10. Верховний Суд, під час первісного розгляду справи, у постанові від 16 жовтня 2019 року, зокрема, зазначив, що під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити, яким чином оскаржуване рішення порушує права позивача, чи відбулось внаслідок його прийняття вирубування чи інше знищення зелених насаджень і чи порушуються права позивачка в разі, якщо таке вирубування чи знищення не відбуваються. Крім того, із змісту позовної заяви вбачається, що крім захисту безпосередньо прав позивачки її також подано і на захист прав територіальної громади села Петропавлівська-Борщагівка, однак судами не з`ясовано чи уповноважена позивач представляти інтереси територіальної громади села Петропавлівська Борщагівка і якими документами такі повноваження підтверджено.
11. На виконання наведених вказівок Верховного Суду, суд першої інстанції ухвалою від 18 листопада 2019 року зобов`язав ОСОБА_1 та Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області подати суду додаткові письмові пояснення та належним чином завірені копії відповідних документів.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачкою вимоги ухвали суду не виконані, письмових пояснень та відповідних доказів на їх підтвердження до суду не надано.
У касаційній скарзі вона зазначає, що не представляє інтереси територіальної громади села Петропавлівська-Борщагівка, а просить захистити саме її права та приватний інтерес.
12. Колегія суддів КАС ВС погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що прийняття оскаржуваного рішення не впливає на права та інтереси позивача, оскільки доводи позивача є абстрактними, без жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваного рішення відповідача на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтереси, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, фактично вказує на безпредметність заявленого позову.
Відсутні будь-які докази обмеження права позивача на вільне користування природними об`єктами внаслідок зміни цільового призначення земельних ділянок, а також не доведено й того факту, що саме внаслідок прийняття оскаржуваного рішення могло відбутись або відбулось вирубування чи інше знищення зелених насаджень.
Той факт, що позивач є мешканкою села Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області та належить до відповідної територіальної громади, ще не свідчить про те, що оспорюваним у цій справі рішенням порушено її права.
13. Встановлення за наслідками судового розгляду обставин, що свідчать про відсутність у позивача матеріально-правової заінтересованості, є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №0540/8600/18-а.
14. Доводи скаржниці про те, що судами попередніх інстанцій не перевірено дотримання Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення є необгрунтованими, з огляду на наступне.
З`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішень, котрі оскаржуються. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскаржених рішень відповідача. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі №826/37/17, від 28 травня 2020 року у справі №640/11643/19 та від 03 лютого 2022 року у справі №826/9148/16.
15. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що законні інтереси ОСОБА_1 в даній справі не порушені, у зв`язку з чим рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Зважаючи на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №826/17429/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                     Стрелець Т.Г.
Судді                                                                                                               Стеценко С.Г.
                                                                                                              Тацій Л.В.