ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 квітня 2023 року           справа №360/1719/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у справі № 360/1719/22 (головуючий суддя І інстанції Петросян К.Є.), складеного в повному обсязі 28 жовтня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                           ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, відповідно до якої позивач, з урахуванням уточнення від 30.08.2022 просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області від 07.07.2022 №121130004250З про відмову позивачу у призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області повторно розглянути  заяву позивача від 01.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши при цьому до пільгового підземного стажу періоди його роботи: з 23.12.1991 по 19.01.1992 – у якості учня підземного учня гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею; з 20.01.1992 по 13.05.1993 – у якості гірника з ремонту гірничих виробок; з 14.05.1993 по 08.01.1996 – у якості прохідника на шахті ім. Д.Ф.Мельникова Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»; з 12.12.1995 по 31.07.2000 – у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею Управління по монтажу, демонтажу та ремонту Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»; з 01.08.2000 по 31.05.2001 – у якості підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею; з 01.06.2001 по 04.08.2002 – у якості підземного бригадира групи наладчиків з повним робочим днем під землею ДВАТ шахта «Новодружеська» ДХК «Лисичанськвугілля»; з 19.06.2007 по 14.10.2009 – у якості підземного прохідника з повним робочим днем під землею; з 15.10.2009 по 01.06.2022 (по дату звернення за пенсією) – у якості гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею на шахті ім.Д.Ф.Мельникова ВАТ «Лисичанськвугілля».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області від 07.07.2022 №121130004250З про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правових висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.      
Частково  не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив повністю задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що для повного захисту прав позивача спірні періоди мають буди зараховані до пільгового стажу позивача. 
Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/1719/22, однак листом від 10.11.2022 року суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов до наступних висновків.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,  зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач 01.07.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області  із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Вищевказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.
Рішенням відповідача від 07.07.2022 № 121130004250 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
В обґрунтування оскаржуваного рішення відповідачем зазначено, що вік заявника 48 років; страховий стаж особи становить 27 років 04 місяці 06 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Документи про підтвердження пільгового стажу роботи заявник не надав. Дата з якої матиме право на пенсійну виплату - 23.09.2036.
При цьому, будь – якої конкретизації періодів, які відповідач не зараховує до пільгового стажу позивача, оскаржуване рішення не містить, як і не містить мотивів та правових підстав такого не зарахування. 
Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішення управління є протиправним, невмотивованим та не конкретизує підстави відмови у незарахуванні спірних періодів, відтак, є таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахування висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до частини третьої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Періоди роботи, записи про які відсутні в трудовій книжці, були зараховані управлінням до страхового стажу. В якості підстави неврахування таких періодів до пільгового стажу визначено, що довідки не відповідають вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, воно не містить конкретизації періодів, які не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача з наведенням правових підстав для їх не зарахування щодо кожного періоду та, відповідно мотивів відмови у призначенні пенсії.  Відповідачем не зазначено в чому полягає неповнота або невідповідність записів трудової книжки, із зазначенням правових підстав. Натомість відповідач зазначає про відсутність документів про підтвердження пільгового стажу роботи позивача.
Таким чином, вищенаведене свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України. Недотримання цих принципів є підставою для скасування такого рішення, оскільки з тексту оскаржуваного рішення неможливо визначити, які саме періоди роботи не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача, підстави не зарахування щодо кожного періоду, відповідно відсутні мотиви щодо відмови у призначенні такої пенсії.
Відтак, враховуючи те, що відповідачем по суті не розглядалось питання щодо зарахування або незарахуванння спірних періодів роботи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що порушене право позивача на призначення пенсії підлягає відновленню шляхом скасування оскаржуваного рішення управління про відмову у призначенні позивачу пенсії та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
При цьому, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і домислах, відсутність в оскаржуваному рішенні конкретних періодів, правових обґрунтувань щодо кожного періоду та мотивів не зарахування до стажу позивача таких періодів, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно відповідні періоди роботи не зараховані до пільгового стажу, і свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316,  321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у справі № 360/1719/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 квітня 2023 року.

Судді                                                                                    А.В. Гайдар
                                                                                          Е.Г. Казначеєв
                                                                                          І.Д. Компанієць