ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" квітня 2023 р.                                                                  Справа №914/2610/22
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого - судді                                                                      Кравчук Н.М.
суддів                                                                                          Кордюк Г.Т.
                                                                                          Плотніцький Б.Д.
розглянувши                    апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Посівнич Олени Михайлівни за вих- б/н  від 27.01.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/291/23 від 30.01.2023)
на рішення                              Господарського суду Львівської області від 30.12.2022 (суддя Ділай У.І.) .
у справі                               № 914/2610/22
за позовною заявою:              Громадської спілки  Організація колективного управління авторськими і суміжними правами  в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю  «Бест Мьюзік», м.Київ
до відповідача:                        Фізичної особи-підприємця Посівнич Олени Михайлівни, м. Львів
про:                                        стягнення 62025,00 грн компенсації за порушення авторських прав

за участю представників сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:
19.10.2022 року Громадська спілка “Організація колективного управління авторськими і суміжними правами” в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Бест Мьюзік” звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Посівнич Олени Михайлівни про стягнення 62   025,00 грн за незаконне використання музичних творів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ФОП Посівнич О.М. порушила майнові авторські права ТзОВ "Бест Мьюзік" на музичний твір “Україна переможе” (виконавець – О. Пономарьов, М. Хома, Т. Тополя, Є. Кошовий, Ю. Ткач, П. Чорний), оскільки без дозволу правовласника та без виплати авторської винагороди здійснювала публічне виконання з комерційною метою вказаного музичного твору, у зв`язку з чим позивач просить стягнути компенсацію за незаконне використання музичного твору, еквівалентну 25-ти прожитковим мінімумам для працездатних осіб станом на 01.01.2022, що становить 62 025 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.12.2022 року у справі №914/2610/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Посівнич Олени Михайлівни на користь Громадської спілки “Організація колективного управління авторськими і суміжними правами” 62025,00 грн компенсації за порушення авторських прав та 2481,00 грн судового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ФОП Посівнич О.М. подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, прийнятим при неповному та неправильному встановленні обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати судове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт  зазначає, що з сайту Міністерства економіки та листа Міністерства їй відомо, що з кінця травня 2022 року УЛАСП, ОКУАСП позбавлені акредитації і станом на 01 червня 2022 року в Україні немає жодної акредитованої організації на збір роялті з кафе, ресторанів, магазинів, салонів тощо. Тому, 25.06.2022 у Громадської спілки було відсутнє право здійснювати діяльність у сфері розширеного колективного управління щодо публічного виконання музичних творів, у тому числі, здійснення моніторингу правомірності використання об`єктів авторського права і суміжних прав, що включає до себе здійснення фіксацій фактів використання спірного музичного твору. На переконання скаржника, особа, що заявляє позов в інтересах ТзОВ “Бест Мьюзік” повинна довести не тільки факт належності йому авторського права або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем. Скаржник також зазначає, що рішенням суду стягнено суму у розмірі 62025 грн, однак, в самому тексті не зазначено, з чого складається ця сума, а в резолютивній частині рішення не визначено, що за вид стягнення грошових коштів (збитки, компенсація, чи щось інше).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/2610/22 визначено суддю Н.М. Кравчук, суддів: Г.Т. Кордюк, Б.Д. Плотніцький.
          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №914/2610/22 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 30.12.2022 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті    270 Господарського процесуального кодексу України.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Сторони у справі обізнані з порядком розгляду даної справи шляхом надсилання на їх електронні адреси ухвали Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 року у справі № 914/2610/22.
Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним. Зокрема, зазначає, що Верховний Суд вже багаторазово висловлювався та зазначав, що докази, які використовує Організація колективного управління (акт, відеофіксація та чек) є належними і допустимими. Зауважує, що приписами Закону України “Про авторське право і суміжні права”, Закону України “Про ефективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав” не передбачено ані вимог до форми акта фіксації, ані до складу осіб, що його складають, як і не існує законодавчої заборони складати такі акти одноособово представником організації, з огляду на що у заявника не виникло обов`язку надати складений акт на ознайомлення та підписання відповідачеві. На переконання позивача, відсутність акредитації у ГС “ОКУАСП” не позбавляє Організацію виконувати функції у відповідній сфері при наявності державної реєстрації та укладених договорів з правовласниками. ГС “ОКУАСП”, як організація колективного управління має повноваження на управляння майновими правами суб`єкта авторського права, зокрема, щодо спірних музичних творів та право на звернення з позовом до суду в інтересах позивача. При цьому, у ГС “ОКУАСП” наявний статус організації колективного управління (вона внесена в Реєстр організацій колективного управління). До акредитації, в сферах в яких акредитація передбачена Законом України “Про ефективне управління майновими правами правовласників в сфері авторського права та (або) суміжних прав”, жодна з організацій колективного управління не може здійснювати діяльність із розширеного колективного управління. Водночас, в будь-якому разі управління майновими правами в рамках власного каталогу, не забороняється. ГС “ОКУАСП” просить захистити ті майнові права, якими вона управляє. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 30.12.2022 року у справі №914/2610/22 залишити без змін, апеляційну скаргу ФОП Посівнич О.М. - без задоволення.
22.02.2023 на адресу апеляційного суду від апелянта надійшли додаткові пояснення. До вказаного пояснення долучено відповідь АТ «Укрпошта» на адвокатський запит адвоката Микитина Т.М. Апелянт зазначає, що з вказаної відповіді АТ «Укрпошта» вбачається неналежне повідомлення його про час та місце судового засідання. Крім того, зазначає, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не обґрунтовано можливість укладення ним ліцензійного договору.
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
Відповідно до Договору №АВ110620 про управління майновими правами від 26 червня 2020 року в управління Громадської спілки “Організація колективного управління авторськими і суміжними правами” (далі - ГС “ОКУАСП”) передані майнові авторські права Позивача.
Відповідно до п. 2.1. зазначеного Договору Правовласник (позивач) надає Організації (ГС “ОКУАСП”) повноваження здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах про які йдеться в цьому Договорі), що належать Правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах Правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії передбачені цим Договором та законом. Відповідно до п. 4.1.1.1. за Договором передано право на публічне виконання об`єктів авторських прав (творів).
У відповідності до п. 6 Договору №АВ110620 визначено повноваження на судовий захист прав правовласника:
“ 6.1.Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав Правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані Організації за цим Договором.
6.2.Організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав Правовласника, в тому числі - здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав.
6.3. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання за письмовим погодженням з Правовласником має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. При цьому, при здійсненні судового захисту інтересів Правовласника стосовно майнових прав, які передані Організації в управління, Організація може виступати в судовому процесі як від власного імені, так і від імені Правовласника беручи за основу приписи закону. При цьому, якщо в зазначеному вище випадку Організація виступатиме від імені Правовласника, то ані Організації, ані представникам залученим Організацією до представництва в судовому процесі, довіреність від Правовласника не потрібна (факту наявності цього Договору для такого представництва достатньо).
Правовласник підтверджує, що Організація при захисті прав Правовласника в судовому порядку має процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вона діє (Правовласника) в рамках передбачених законом”.
ГС “ОКУАСП” діє у повній відповідності до наданих йому позивачами доручень (погоджень). ГС “ОКУАСП” отримала погодження на право пред`явити судовий позов щодо твору: “Україна переможе!” (виконавець О.Пономарьов, М.Хома, Т.Тополя, Є.Кошовий, Ю.Ткач, П.Чорний) на підставі Декларації-доручення від 18.04.2022, яка підписана позивачем.
23.07.2022 представником ГС “ОКУАСП” була проведена фіксація факту використання відповідачем музичних творів в публічному закладі - Кафе “Українське подвір`я” (79007, м. Львів, вул. Михальчука, 1), в якому останній здійснює господарську діяльність. Фіксація була проведена шляхом складання відповідного акту фіксації та проведенням відеозапису використання відповідачем музичних творів.
Покликаючись на положення статті 50 Закону України “Про авторське право і суміжні права” ГС “ОКУАСП” вважає, що відповідач вчинив дії, які порушують майнові права позивача, що визначені у статті 15 зазначеного закону і таке порушення дає підстави для судового захисту. Пунктом “г” частини першої статті 52 Закону України “Про авторське право та суміжні права” передбачений такий вид відповідальності як сплата компенсації за порушення авторських прав.
Відповідно до Додатку до Договору про управління майновими авторськими правами від “26” червня 2020 року сторони (ГС “ОКУАСП” та позивач) узгодили, що в сфері публічного виконання творів дозволи третім особам на виключній основі надає Організація. За загальним правилом, Організація надає дозволи на використання всіх творів, яких стосується Договір, в цілому і ціна за отримане право на використання способом публічного виконання всіх таких творів не може бути меншою ніж сума еквівалентна 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань). Водночас, щодо використання способом публічного виконання одного твору, якого стосується цей Договір, то Організація вправі надати дозвіл на таке використання за ціною не нижче ніж сума еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня року в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань)”.
Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн.
За розрахунком ГС “ОКУАСП” відповідач використав твір, авторські майнові права на які належать позивачу та знаходились в управлінні ГС “ОКУАСП”, а тому загальна сума компенсації в інтересах позивача складатиме 62025 гривень = 25 * 2481грн.
Вказані обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом.
При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Причиною виникнення спору у даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача компенсації у зв`язку порушенням майнових авторських прав позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.
Згідно з ч. 1 ст. 424 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
За приписами статті 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання;  інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
У відповідності до статті 15 Закону України “Про авторське право та суміжні права” до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.
Статтею 35 названого Закону передбачено, що об`єктами суміжних прав, незалежно від призначення, змісту, оцінки, способу і форми вираження, є виконання літературних, драматичних, музичних, музично-драматичних, хореографічних, фольклорних та інших творів; фонограми, відеограми; передачі (програми) організацій мовлення.
Відповідно до статті 45 Закону України “Про авторське право і суміжні права” суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто; через свого повіреного; через організацію колективного управління.
Статтею 47 Закону України “Про авторське право і суміжні права”  визначено, що суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Правові засади діяльності організацій колективного управління визначаються Законом України “Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав”.
Статтею 1 даного Закону визначено, що добровільне колективне управління - це колективне управління, що здійснюється організаціями колективного управління, зареєстрованими у встановленому цим Законом порядку, виключно щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, включених до каталогу відповідної організації колективного управління.
Згідно із частинами 4, 7, 9 статті 5 Закону України “Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав” правовідносини між організаціями колективного управління та правовласниками виникають і здійснюються на підставі договору про управління майновими правами на колективній основі, що укладається в письмовій (електронній) формі із зазначенням конкретних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, права на які передаються в управління, та конкретних способів використання таких об`єктів, або на підставі закону; колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав здійснюється у виді добровільного, розширеного та обов`язкового колективного управління; організації колективного управління здійснюють повноваження щодо колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав від свого імені в інтересах правовласників.
За приписами частин першої та четвертої статті 12 Закону України “Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав”: - організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції, зокрема: укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав; збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам; звертаються до суду від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників, вчиняють інші дії, передбачені законодавством та дорученням правовласників, необхідні для захисту майнових прав правовласників, в інтересах яких діє організація; забезпечують ведення реєстру правовласників, реєстру об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майновими правами щодо яких управляє організація; здійснюють моніторинг правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав згідно зі сферами управління правами, щодо яких зареєстровано організацію, та щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майнові права на які передані їй в управління; - добровільне колективне управління майновими авторськими та суміжними правами може здійснюватися в будь-якій сфері управління правами, крім тих, у яких здійснюється розширене або обов`язкове колективне управління.
З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що саме ТзОВ “Бест Мьюзік” на підставі договору №АВ110620 про управління майновими правами від 26 червня 2020 року належать майнові авторські права на музичний твір “Україна переможе!” (виконавець О.Пономарьов, М.Хома, Т.Тополя, Є.Кошовий, Ю.Ткач, П.Чорний).
Таким чином, ГС ОКУАСП на підставі Договору № АВ110620 про управління майновими авторськими правами, наділена повноваженнями на управління майновими правами (збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів) суб`єкта авторського права - позивача у справі, зокрема, щодо спірного музичного твору, що переданий їй у добровільне колективне управління ТзОВ “Бест Мьюзік”, якому на підставі Договору № 48-ПФ належать виключні майнові авторські права на спірні музичні твори, та, відповідно, правом на звернення до суду з позовом в інтересах позивача.
ГО ОКУАСП відповідно до зазначеного договору має право збирати винагороду за публічне виконання цих творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів.
Згідно із статтею 1 цього Закону України “Про авторське право і суміжні права” публічне виконання це подання творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.
Частиною 3 статті 426 Цивільного кодексу України встановлено, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених ЦК України та іншим законом.
Водночас, використання твору без дозволу суб`єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом “а” статті 50 Закону України “Про авторське право і суміжні права”. 
У пункті “г” частини другої статті 52 згаданого Закону встановлено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.
Матеріалами даної справи підтверджено наявність у позивача виключних майнових авторських прав на вищезгаданий музичний твір; факт передачі позивачем цих прав у добровільне управління Громадської спілки; наявність у Громадської спілки права на звернення до господарського суду з позовом; відсутність у відповідача дозволу на використання (публічне виконання) спірних музичних творів; факт використання відповідачем спірних музичних творів шляхом їх публічного виконання; використання відповідачем спірних творів без належної сплати винагороди. 
Як зазначалось вище, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме: акт фіксації використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання від 23.07.2022, який складений уповноваженим представником позивача В.В.Печерою (довіреність від 01.12.2021), диск відеозвукозапису, фіскальний чек від 23.07.2022 свідчать про фіксацію комерційного використання музичного твору за допомогою Apple Iphone 7 у приміщенні Кафе “Українське подвір`я” ФОП Посівнич О.М. Відповідач, здійснюючи свою господарську діяльність, використовував спірний музичний твір без відповідного договору від суб`єкта авторського права чи організації колективного управління, що є порушенням вимог Закону України “Про авторське право і суміжні права”.
Як зауважив суд першої інстанції, чинним законодавством України не передбачено вимог щодо форми акта фіксації чи до складу осіб, що його складають. Не існує законодавчої заборони складати такі акти одноособово представником організації. 
Стосовно належності проведення позивачем фіксації порушення, господарський суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 09.07.2019 у справі №910/12033/18, який зазначив про належність та допустимість вказаних доказів, у тому числі з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 №71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 №957), відповідно до якої представникам уповноважених організацій колективного управління надано право фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акту фіксації.
У матеріалах справи немає доказів того, що вище наведені договори станом на час фіксації порушення були не чинними чи визнані недійсними.
Отже, Громадська спілка довела, а відповідач не спростував факту публічного виконання спірного музичного твору у приміщенні Кафе “Українське подвір`я”, доказів на підтвердження надання дозволу особою, яка має виключне право дозволяти використання таких об`єктів авторського права, матеріали справи не містять. Відповідач не спростував визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд повно та всебічно, дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, встановивши належність позивачеві виключних майнових авторських прав на спірні музичні твори, що передані ним у добровільне управління ГО “ОКУАСП”; наявність у ГО “ОКУАСП” права на звернення до господарського суду з даним позовом; відсутність у відповідача необхідного дозволу на використання (публічне виконання) спірних музичних творів; факт використання відповідачем спірного музичного твору шляхом його публічного виконання; використання відповідачем спірного музичного твору без належної сплати винагороди, врахувавши фактичні обставини порушення та, виходячи з принципів справедливості, добросовісності, розумності, дійшов обґрунтованого висновку про наявності підстав для стягнення з відповідача компенсації у визначеній сумі.
Доказів на підтвердження надання дозволу особою, яка має виключне право дозволяти використання таких об`єктів авторського права, матеріали справи не містять.
Виходячи з аналізу вищенаведених правових норм та фактичних обставин даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ФОП Посівнич О.М. за незаконне використання об`єктів авторського права - згаданого вище музичного твору, передбаченої пунктом “г” частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в сумі, еквівалентній 25-ти прожитковим мінімумам для працездатних осіб станом на 01.01.2022, що становить разом 62025 грн.
Скаржник в своїй апеляційній скарзі покликається на неповноважність ГС “Організація колективного управління авторськими і суміжними правами” щодо заявлення даного позову.
Проте, такі твердження суд вважає необгрунтованими та зазначає, що позивачу на підставі договору № 48-ПФ від 02.09.2016 належать майнові авторські права на вищезазначений музичний твір, а ГС "ОКУАСП" відповідно до договору № АВ110620 від 26.06.2020 має право збирати винагороду за публічне виконання творів, здійснювати фіксацію фактів їх комерційного використання та подавати позови до суду про виплату компенсацій за незаконне використання цих творів. Позов пред`явлено ГС "ОКУАСП" в інтересах ТзОВ "Бест Мьюзік".
Не беруться також до уваги твердження скаржника щодо відсутності у ГС "ОКУАСП" акредитації, оскільки у спірних правовідносинах автор визначив конкретні майнові права для управління, які вносяться у відповідний каталог, відтак, має місце добровільне колективне управління, а не розширене колективне управління, яке потребує акредитації.
Що ж стосується твердження апелянта про неналежне повідомлення про час та місце судового розгляду в суді першої інстанції, то воно спростовується відповіддю АТ «Укрпошта» адвокату Т.Микитину, з якої вбачається, що рекомендований лист ФОП Посівнич О.М. ( АДРЕСА_1 поступив 07.11.2021 на відділення поштового зв`язку 79032 і в той же день був переданий в доставку. За вказаною адресою адресат був відсутній, листоноша залишила рекомендований лист в поштовій скриньці. Підписи за отримання поштового відправлення №0504510523758 і рекомендованого листа проставила листоноша.
Суд апеляційної інстанції констатує, що адреса, вказана в апеляційній скарзі ФОП Посівнич О.М., аналогічна адресі відправлення судом першої інстанції кореспонденції відповідачу по справі.
Таким чином, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 30.12.2022 у справі №914/2610/22.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :
1.          Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Посівнич Олени Михайлівни залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 30.12.2022 у справі №914/2610/22 залишити без змін.
3.          Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.
     5.          Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий-суддя                                                            Н.М. Кравчук

Судді                                                                                Г.Т. Кордюк 

                                                                                          Б.Д. Плотніцький