КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                           
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:
секретаря судового засідання                               ?       Федчик Т.В.
захисника                                                               ?       Педика І.В.
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності                     ?       ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Згурівського районного суду Київської області від 26.01.2023, -
В С Т А Н О В И В
Постановою Згурівського районного суду Київської області від 26.01.2023  ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ДПР18 №182376 від 09.01.2023 про адміністративне правопорушення) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
 
Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу  в якій просить постанову Згурівського районного суду Київської області від 26.01.2023 скасувати, а провадження по справі закрити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_1 вказує на те, що працівниками поліції було порушено його право на захист, безпідставно проведено огляд автомобіля та особистих речей. Також, апелянт заперечує факт перебування у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 наголошує, що він двічі погоджувався на проходження огляду у лікаря нарколога, про те працівники патрульної поліції ігнорували його відповідь. Апелянт наголошує,що працівники поліції не повідомили причину зупинки транспортного засобу, а отже така зупинка є незаконною.
 
Як встановлено судом першої інстанції, 09.01.2023 року о 21 год. 54 хв. по вул. Українська в смт Згурівка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис портативного відеореєстратора «Tecsar» № 18150169016/97, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчинив відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичної сп`яніння, тобто адміністративне правопорушення, передбачене    ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КУпАП, законодавство України  про адміністративні правопорушення  складається  з цього Кодексу  та інших  законів України.  Закони України про адміністративні правопорушення  до  включення їх  у  встановленому порядку  до цього Кодексу  застосовуються безпосередньо. 
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
ЄСПЛ у справі Bantysh and Others v. Ukraine розглядав питання про необхідність залучення сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, і у п. 10 рішення ЄСПЛ у справі Bantysh and Others v. Ukraine від 06.12.2022 визнав порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" Україною і констатував: «Таким чином, ці скарги є прийнятними та вказують на порушення п. 1 ст. 6 Конвенції через відсутність неупередженості суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення у провадженні про адміністративне правопорушення».
Аналогічного висновку ЄСПЛ дійшов у справі «Михайлова проти України» (заява № 10644/08, рішення від 06.06.2018 р.), пункти 56 - 60, у якій також було встановлено порушення п.1 ст. 6 у зв`язку з відсутністю безсторонності (тією мірою, якою вона стосувалася відсутності сторони обвинувачення під час розгляду справи заявниці).
Вказані вище рішення, перекликаються з вже існуючим рішенням у справі «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), ЄСПЛ дійшов до висновку, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за таких умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке фактично підтримується судом).
Суд апеляційної інстанції  вжив всіх вичерпних заходів, передбачених  вищевказаними Рішеннями ЄСПЛ, які відповідно до ст. 17  ЗУ "Про  виконання рішень та застосування практики  Європейського суду  з прав людини", які в Україні є джерелом права, щодо залучення до участі в судовому засіданні сторони обвинувачення - прокурора (а.с.53-54). 
Листом начальника відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Овчаренко С. від 09.03.2023 №22/3-36ВИХ-23 (а.с. 60-61) фактично відмовлено в участі прокурора в судовому засіданні посилаючись на те, що  дані  Рішення ЄСПЛ не імплементовані в КУпАП  і як зазначено у вказаному листі, до  законодавчого врегулювання повноважень прокурора в КУпАП, які мають кореспондуватися із конституційними функціями прокуратури (визначення повноважень, способу та форми їх реалізації), його участь у розгляді справ про адміністративні правопорушення, крім передбачених Кодексом, порушуватиме приписи ст. 19 Конституції України, з чим суд апеляційної інстанції не погоджується у зв`язку з тим , що дана позиція  суперечить наведеним джерелам права. Разом з тим суд апеляційної інстанції  констатує, що  фактично прокуратура ігнорує законодавство, яке зобов'язує її приймати участь в справах  за ст. 130 КУпАП.  
 
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП  суд  може розглянути дану апеляційну скаргу. 
Заслухавши  доповідь  судді, пояснення захисника Педика І.В. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали наявну апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах поданої апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. 
П. 2.5 ПДР України встановлено що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Частина перша ст. 130 КУпАП передбачає зокрема відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №182376 від 09.01.2023 ставиться в вину відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння згідно виявлених поліцейським у нього ознак.
Його вина у вчинені правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1      ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованою, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: 
-          протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №182376 від 09.01.2023 в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення,  обставини, час та місце  вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, відомості про проведення відеозапису на місці події, дані про те, що ОСОБА_1 від підпису та пояснень відмовився, щодо вилучених документів, тощо (а.с. 2);
-          розпискою ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортним засобом ДЕУ НОМЕР_1 протягом доби та залишення автомобіля на місці зупинки у справному стані (а.с. 4)
-          направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.01.2023 виданого на ОСОБА_1 (а.с. 5);
-          відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та на якому чітко зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 (а.с. 6). 
Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості  ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5. ПДР України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, ніяким чином не спростовують дані, а саме відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, що підтверджує поза розумним сумнівом, те що  ОСОБА_1 свідомо відмовився від проходження медичного освідування в медичному закладі, також відомостями які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка тягне відповідальність не лише за керування транспортним засобом безпосередньо, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду, тому дане твердження не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови.  
За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Згурівського районного суду Київської області від 26.01.2023 та закриття провадження по справі, як того просить апелянт.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -                                                         
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   ?  залишити без задоволення, а постанову Згурівського районного суду Київської області від 26.01.2023 щодо ОСОБА_1   за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ? залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною  й оскарженню не підлягає.  
 
Суддя                                                                                                    Р.М. Ігнатов

Справа № 365/13/23
Апеляційне провадження № 33/824/1162/2023
Суддя у першій інстанції -  Хижний Р.В.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.