ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року	Львів	Справа № 500/87/23 пров. № А/857/4209/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                 Сеника Р.П.,  
суддів                                                                       Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року  у справі № 500/87/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції –Баб`юк П.М.,
час ухвалення рішення – 27.02.2023 року,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 27.02.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

10 січня 2023 року ОСОБА_1 /далі - позивач/ звернувся в Тернопільський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області /далі – ГУ ПФУ в Тернопільській області, в якій просив: 
“Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 30 грудня 2022 о/р № НОМЕР_1 про відмову мені — ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” згідно заяви від 22.12.2022 № 12129;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати мені - ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.01.2001 по даний час.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця з 12.09.2022 з врахуванням довідок про доходи (про складові зарплати), виданих Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, а саме: довідки від 21.12.2022 №1664/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); довідки від 22.12.2022 № 1665/13  про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення з моменту набрання рішенням законної сили”.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач, працюючи у Тернопільській міській раді на посадах начальника управління соціального захисту населення, заступника начальника управління соціального захисту населення, в.о. начальника управління соціальної політики,  начальника управління соціальної політики, які прирівняно до посад державної служби, а тому вказаний стаж має включатися до стажу державної служби, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року  у справі № 500/87/23 позовні вимоги задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що період перебування позивача на посадах в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 не зараховується до стажу державної служби, (період роботи в Тернопільській міській раді з 12.11.1998 враховано по 03.07.2001 у зв`язку з набуттям чинності Закону України “Про місцеве самоврядування”.
Для зарахування періоду роботи з 01.01.2001 по даний час в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби немає підстав.
Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року  у справі № 500/87/23 та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
ОСОБА_1 з 01.01.2001 по теперішній час працював та продовжує працювати на посадах, що віднесені до п`ятої категорії. У зв`язку із чим, вказаний стаж має включатися до стажу державної служби, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Тому, відповідачі безпідставно виходили з того, що період перебування позивача на посадах в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 не зараховується до стажу державної служби.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 12.09.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Тернопільській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”.
22 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про зарахування до стажу державної служби період моєї роботи в органах місцевого самоврядування з 01.01.2001 по даний час та про перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця з 12.09.2022 з врахуванням доходів за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, відповідно до довідок про доходи за останні 60 календарних місяців роботи підряд з 01.09.2017 по 31.08.2022.
Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 30 грудня 2022 о/р№ НОМЕР_1 “Про відмову гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком згідно ЗУ “Про державну служб”, ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” відповідно до заяви від 22.12.2022 №12129 відмовлено.
Рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 30.12.2022 о/р№96114046164, мотивоване тим, що  постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 “Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб”, право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 року №3723-ХІІ збережено за особами, які на день набрання чинності (01.05.2016) Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIІІ “Про державну службу”:
мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України (незалежно від того, чи займають вони на вказану дату посаду державної служби);
займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до записів трудової книжки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працював на посаді начальника управління соціальної політики в Тернопільській міській раді, тобто перебував на посаді в органах місцевого самоврядування, що не відноситься до посад державної служби.
Пенсію обчислено відповідно до довідок Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації від 06.09.2022 №05-01-10/2780 (про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років), та №05-01-10/2781 про інші складові заробітної плати, визначені у середніх розмірах за місяць, що передує зверненню, як особі, що має не менше 20 років стажу державної служби та не займає на момент виходу на пенсію посади державної служби.
Як вказується в рішенні, ОСОБА_1 до заяви від 22.12.2022 №12129 долучено довідки управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 21.12.2022 №1664/13 (про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та №1665/13 про складові заробітної плати за 60 місяців перед зверненням за призначенням пенсії).
В заяві ОСОБА_1 просив зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування (Тернопільській міській раді) та обчислити розмір пенсії на підставі наданих довідок.
Період роботи в Тернопільській міській раді з 12.11.1998 враховано по 31.07.2001 у зв`язку з набуттям чинності Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” (з 04.07.2001). Після набуття чинності вказаним Законом періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби не зараховуються.
Оскільки стаж роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби до моменту набрання чинності Законом України “Про службу в органах місцевого самоврядування” з 04.07.2001), та ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не займав посади державної служби позаяк працював в органах місцевого самоврядування, підстав для обчислення пенсії згідно довідок №1664/13 та №1665/13 немає.
У зв`язку із вказаним, прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся із даним позовом до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби визначені Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон №889-VIII) відповідно до статті 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 17 травня 2021 року у справі № 607/5615/17.
Механізм обчислення стажу державної служби визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, згідно з пунктом 4 якого до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Згідно з пунктом 6 вказаного Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.
Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, відповідно до пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Крім цього, відповідно до пункту 3 цього Порядку до стажу державної служби включається також час роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.
В подальшому у пункті 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII закріплено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі Закон № 2493-ІІІ).
Відповідно до статті 2 Закону № 2493-ІІІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорії посад статтею 14 Закону № 2493-ІІІ.
Згідно з статтею 22 Закону № 2493-ІІІ до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в управління соціальної політики Тернопільської міської ради з 01.01.2001 теперішній час, зокрема: 
з 01.01.2001 по 30.05.2002 на посаді начальника управління соціального захисту населення Тернопільської міської ради;
з 31.05.2002 по 02.03.2004 на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Тернопільської міської ради;
з 15.02.2011 по 17.03.2014 на посаді заступника начальника управління соціальної політики Тернопільської міської ради;
з 18.03.2014 по 01.07.2015 на посаді в.о. начальника управління соціальної політики Тернопільської міської ради;
з 02.07.2015 по теперішній час на посаді начальника управління соціальної політики Тернопільської міської ради.
Враховуючи вказані законодавчі положення, оскільки позивач працював на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені період роботи підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Аналогічний висновок щодо застосування вищенаведених норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18, від 12 квітня 2021 року у справі №591/3924/16-а.
Позивачем додано до матеріалів справи наступні довідки:
1) довідку про складові заробітної плати для призначенні пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 21.12.2022 № 1664/13, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 працює в управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради на посаді начальника управління, заробітна плата станом на вересень 2022 року становить: посадовий оклад – 7900 грн; надбавка за ранг (9 ранг) – 500 грн; надбавка за вислугу років (40 відсотків, за стаж державної служби понад 25 років) – 3360 грн; усього – 11760 грн;
2) довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 21.12.2022 № 1665/13.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, позовна вимога щодо проведення перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця з 12.09.2022 з урахуванням довідок від 21.12.2022 № 1664/13 та від 21.12.2022 № 1665/13 не підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, зважаючи на заявлені позовні вимоги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив, що у справі, є судові витрати у виді судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви в сумі 1073 грн.
За правилами статей 139, 143 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають стягненню в його користь з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по 536,5 грн, з кожного окремо.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року  у справі № 500/87/23 скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 грудня 2022 о/р № НОМЕР_1 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” відповідно до заяви від 22.12.2022 № 12129.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця з 12.09.2022, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.01.2001 по даний час.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (код ЄДРПОУ 14035769) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 536,5 грн.
Стягнути з бюджетних асигнувань та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 536,5 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 02.05.2023 року