Дата документу 12.05.2023 Справа № 336/3913/20

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний №336/3913/20                        Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В. 
 
Провадження №22-ц/807/870/23                                Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року                                                        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:     	Подліянової Г.С., Гончар М.С.,  Маловічко С.В.,   	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізький міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізький міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (далі по тексту – ПАТ «Запоріжжяобленерго») та ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії №10810. Об`єктом електропостачання за вищезазначеним договором є нежитлове приміщення № 39 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповідачу.01 серпня 2017року рейдовою бригадою енергопостачальника за результатом технічної перевірки об`єкту електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 (приміщення АДРЕСА_2 було складено акт №000439 про порушення ОСОБА_1 Правил користування електричною енергією, підставою для його складання стало порушення споживачем вимог п. 3.1, 3.6 Правил користування електричною енергією, а саме: «підключення до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника, електропроводки поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. Підключення виконано до фазного проводу ввідного кабелю на напругу 220V, та виявлено під час технічної перевірки, шляхом демонтажу шафи обліку».Акт про порушення Правил користування електричною енергією складався у присутності представника за довіреністю Завадської А.Г., яка поставила свій підпис та подала зауваження, другий екземпляр акту з додатками отримано представником. Детальне та схематичне зображення позаоблікового підключення викладено у додатку №1 до акту про порушення, на якому зображено, що в т.D є підключення мідного кабелю 2(ПВЗ-2,5) мм2 поза розрахунковим приладом обліку, що дає можливість споживати електричну енергію, обсяг якої не враховується розрахунковим приладом обліку.В підтвердження наявності дооблікової електропроводки, упаковані та опломбовані відповідно до додатку 4 до акту про порушення зразки кабелю, яким здійснено самовільне підключення, та які були вилучені в точці їх підключення - т. D, про що зазначено в п. 3 акту. В акті про порушення зазначено, що комісія енергопостачальника з розгляду даного акту відбудеться 31 серпня 2017року, однак у призначений день споживач не з`явилась.Відповідачу був направлений другий екземпляр протоколу, розрахунку та рахунку по акту про порушення № 000439 від 01 серпня 2017 року.

У зв`язку із виявленням помилки, а саме, описки у номері приміщення в акті про порушення Правил користування електричною енергією №000439 від 01 серпня 2017року, зазначено приміщення «38» замість «39», було вирішено повторно запросити відповідача на комісію з розгляду актів про порушення на 16 листопада 2017року.

16 листопада 2017року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією без участі відповідача, на якому було прийнято рішення про нарахування споживачу вартості не облікованої електричної енергії за порушення ним Правил користування електричною енергією, а саме, затверджено розрахунок недорахованої електричної енергії по акту № 000439 від 01 серпня 2017 року у розмірі 53 156 кВт/год на суму 105 157,04грн.

В протоколі від 16 листопада 2017року комісією враховано наступне: «Як вбачається з акту №000439 з додатком №1 та додатком № 3 порушення ПКЕЕ було виявлено у приміщенні АДРЕСА_3 . Однак, при оформленні акта про порушення було допущено описку у номері приміщення, де проводилась перевірка, а саме, замість «39» зазначено «38». Фактична перевірка проводилась у приміщенні АДРЕСА_4 , що підтверджується наступним: Відповідно до умов договору №10810 від 27 червня 2008року, а саме, згідно з додатком №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу» та п. 6 додатку №5 «Перелік точок розрахункового обліку споживача», об`єктом електропостачання є приміщення №39 (офіс) за адресою: АДРЕСА_1 ; 04 червня 2008року у приміщенні АДРЕСА_2 було опломбовано лічильник, відповідальність за збереження і цілісність якого покладено на споживача згідно з актом про пломбування від 04 червеня 2008року; згідно з актом про порушення самовільне підключення виконано до фазного проводу ввідного кабелю, що виявлено шляхом демонтажу шафи обліку, де було встановлено прилад обліку електричної енергії, який встановлено у приміщенні № 39; договором купівлі-продажу за №606 від 20 квітня 2007року, свідоцтвом про право власності від 01 жовтня 2007року, серія НОМЕР_1 та витягом з реєстру прав власності від 26 жовтня 2007року підтверджено право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення №39.

Розрахунок недоврахованої електроенергії по акту виконано за порушення, визначене п.п. 7 п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією. Положенням пункту 2.9 Методики встановлено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 7 пункту 2.1 Методики, розрахунковий добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (Wдоб.с.п., кВт•год), розраховується за формулою (2.7) Методики.Кількість днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, визначено за формулою (2.6) Методики.Загальна вартість недорахованої електричної енергії складає 105 157,04 грн.

З урахуванням зазначеного Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізький міських електричних мереж просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж 105 157,04 грн вартості необлікованої електричної енергії, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. 

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2023 року         позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізький міських електричних мереж вартість необлікованої електричної енергії в сумі 105157,04 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізький міських електричних мереж судові витрати в сумі 2102,00 грн.        

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясовання обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушено норми процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Шевченківського районного суд м, Запоріжжя від 03 лютого 2023 року скасувати, та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж вартість необлікованої електричної енергії в сумі 105 157,04 грн. 

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що акт пропорушення не засвідчує фактичних обставин, з яких можна зробити висновок, що безоблікове приєднання веде саме до електроустановок позивача.З долучених до матеріалів справи позивачем фотографій неможливо ідентифікувати щитову якого саме будинку на них зображено та до якого приміщення під`єднано самовільно підключений кабель. Суд проігнорував клопотання відповідача щодо призначення по справі судової технічно-трасологічної експертизи на вирішення якої ставилось питання: Чи мав місце факт не облікового або облікового частково об`єму спожитої електроенергії за обставин викладених у Акті № 000439 від 01 серпня 2017 року ПАТ «Запоріжжяобленерго», що потягло винесення необгрунтованого рішення. Позивач не надав належних доказів, що відповідач є споживачем послуг, які надає ПАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою зазначеною в акті, хоча саме цей акт позивач визначив підставою для позовних вимог. 
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому колегія суддів зауважує, що апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» отримав 03 квітня 2023 року, про щосвідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 185).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268 400 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн (2684,00 грн Х 100 = 268 400 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 105 157,04 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд врахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.
Задовольняючи позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж вартість необлікованої електричної енергії в сумі 105 157,04 грн, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивача у повному обсязі.  ОСОБА_1 допущено порушення вимог п. 3.1, 3.6 Правил користування електричною енергією у вигляді підключення до електромережі, що не є власністю електропостачальника, електропроводки поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. Підключення виконано до фазного проводу ввідного кабелю на напругу 220V, та виявлено під час технічної перевірки, шляхом демонтажу шафи обліку, про що складено відповідний акт 01 серпня 2017 року № 000439, внаслідок чого відповідач має нести цивільну відповідальність встановлену законодавством України. Розрахунок недорахованої електроенергії по акту виконано за порушення, визначене п.п.7 п.2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією у розмірі 53 156 кВт.год. на суму 105 157,04 грн, що оформлено протоколом від 16 листопада 2017 року, виходячи з дня останньої технічної перевірки (18 лютого 2015 року) до моменту виявлення порушення (01 серпня 2017 року), виходячи з умов договору кількість робочих днів на тиждень споживача складає 7 днів. Будь-яких конкретних правових доказів, які б повністю або частково спростовували позовні вимоги, суду не надано. 
З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. 
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людиниі основоположнихсвобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
        Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладено в статті 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. 
Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами першою, другою  статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України ).
Згідно з частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).
       Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, положеннями Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії»,Правил користування електричною    енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України  від 26 липня 1999 року № 1357, які діяли на час винекнення спірних правовідносин, та втратили чинність 26 червня 2018 року, Методикою, яка діяла до моменту внесення змін27 липня 2019 року до ПРРЕЕ.
Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

З 01 січня 2019 року керуючись Законом України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII від 13 квітня 2017 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» здійснює господарську діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності на підставі ліцензії, що надана Товариству Постановою НКРЕКП № 1415 від 13 листопада 2018 року «Про видачу ПАТ «Запоріжжяобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом».
Відповідно до пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про ринок електричної енергії» основний споживач зобов`язаний укласти з оператором системи розподілу, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його мережі, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою регулятором.
Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»  споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.
Згідно зі частиною першою статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. До правопорушень на ринку електричної енергії, зокрема відносяться крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.
Розмір відшкодування збитків обчислюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі Методика № 562).

Методика розрахунку розміру шкоди, завданої енергопостачальнику внаслідок викрадення електроенергії, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що 27 червня 2008року між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії № 10810 від 27 червня 2008 року(а.с.6-10-12).

Розділом 1 договору визначено, що постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Об`єктом електропостачання за вищезазначеним договором є нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , яке належить споживачу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01 жовтня 2007 року, за яким за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності 23 серпня 2007року №344/36 на підставі Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради, Витягом з Реєстру прав власності від 26 жовтня 2007 року №16427797 (а.с.14, 15).

Відповідно до Додатку № 5 до вказаного договору, який є його невід`ємною частиною, у зв`язку з чим ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_5 , де знаходиться розрахунковий електролічильник типу та номер ЦЭ6807П №0712970903651686, місце розташування ШО, у ЛЕП - 1,06 %, непромисловий споживач, 2 клас напруги, 1 група споживача, дозволена потужність 4 кВт, кількість робочих днів у тижні 7, кількість голин роботи на добу 10 (а.с.12).

Згідно з п. 2.1 договору, під час виконання його умов, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та ПКЕЕ.

Пунктом 10.2 ПКЕЕ визначені наступні зобов`язання споживача: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договорів та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; додержуватись вимог нормативно - технічних документів та умов договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів законодавства України.

Відповідно до п. 4.2.3 договору, споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електричної енергії, розраховану відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженої постановою НКРЕ №562 від 04 травня 2006 року із змінами та доповненнями Постановами НКРЕ №154 від 08 лютого 2007року, №1384 від 18 грудня 2008року, №1338 від 14 жовтня 2010року, за споживання електроенергії поза засобами обліку, інших умов, визначених Методикою.

Розмір відшкодування збитків обчислюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі Методика № 562). Затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 ПКЕЕН також регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками, обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Відповідно до пункту 37 ПКЕЕН енергопостачальник має право знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку; вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією.

Пунктом 3.1 Методики №562 передбачено, що підставою для застосування її положень є виявлення таких порушень ПКЕЕН: 1) пошкодження або відсутності на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому ПКЕЕ, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування приладів обліку та за умови втручання споживача в роботу приладів обліку); 2) пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр електропередавальної організації або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про збереження пломб, складеному в порядку, установленому ПКЕЕ, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування приладів обліку, установлення індикаторів та передачу на збереження приладів обліку електричної енергії, відповідних пломб та індикаторів; 3) пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об`єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів); 4) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку; 5) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку; 6) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника; 7) використання «штучного нуля», що призвело до споживання необлікованої електричної енергії.

Згідно з пунктом 3 Методики №562 визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури в разі виявлення зазначених у ній порушень.

Відповідно до п. 6.41. ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередаваль-ної організації). 

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

01 серпня 2017року рейдовою бригадою енергопостачальника за результатом технічної перевірки об`єкту електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 (приміщення № 39) було складено акт про порушення ОСОБА_1 ПКЕЕ №000439 (а.с.22).

Підставою для складання акту стало порушення споживачем вимог п. 3.1, 3.6 ПКЕЕ, що діяли на час складання акту про порушення, а саме: «підключення до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника, електропроводки поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. Підключення виконано до фазного проводу ввідного кабелю на напругу 220V, та виявлено під час технічної перевірки, шляхом демонтажу шафи обліку».

Акт про порушення ПКЕЕ складався у присутності представника за довіреністю Завадської А.Г., яка поставила свій підпис та подала зауваження, другий екземпляр акту з додатками отримано представником, про що є відповідна відмітка у акті.

Детальне та схематичне зображення позаоблікового підключення викладено у додатку №1 до акту про порушення, на якому зображено, що в т.D є підключення мідного кабелю 2(ПВЗ-2,5) мм2 поза розрахунковим приладом обліку, що дає можливість споживати електричну енергію, обсяг якої не враховується розрахунковим приладом обліку.
В підтвердження наявності дооблікової електропроводки, упаковані та опломбовані відповідно до додатку 4 до акту про порушення зразки кабелю, яким здійснено самовільне підключення, та які були вилучені в точці їх підключення - т. D, про що зазначено в п. 3 акту.
Відповідно до п. 4.6 Методики - в акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення.

В акті про порушення зазначено, що комісія енергопостачальника з розгляду даного акту відбудеться 31 серпня 2017року, на засідання комісії споживач не з`явилась.

Відповідачу був направлений другий екземпляр протоколу, розрахунку та рахунку по акту про порушення № 000439 від 01 серпня 2017 року, що підтверджується копією реєстру відправлення кореспонденції від 01 вересня 2017 року (а.с.31).

У зв`язку із виявленням описки у номері приміщення в акті про порушення ПКЕЕ №000439 від 01 серпня 2017року (зазначено приміщення «38» замість «39») було вирішено повторно запросити відповідача на комісію з розгляду актів про порушення на 16 листопада 2017року, що підтверджується листом №55/44-6687 від 26 жовтня 2017року та реєстром відправки кореспонденції від 30 жовтня 2017року (а.с.32-33).

В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що акт про порушення № 000439 від 01 серпня 2017 року визнавався недійсним чи оскаржувався ОСОБА_1 ..

Законодавством передбачено, що у разі незгоди людина може оскаржити складений акт про порушення та нарахований штраф. Рішення комісії щодо розгляду акта про порушення та нарахування штрафу можуть бути оскаржені в контролюючих органах (НКРЕКП, Держенергонагляд, тощо) або в суді.

Акт є дійсним та у встановленому законом порядку не оскаржений, отже він є належним і допустимим доказом вчинення правопорушення та достатньою підставою нарахування обсягу вартості необлікованої електричної енергії.

У зв`язку із чим у суду відсутні підстави вважати, що акт про порушення є не чинним, та являє собою недопустимий доказ.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89ЦПК України визначено, щосуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

16 листопада 2017року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ без участі відповідача, на якому було прийнято рішення про нарахування споживачу вартості не облікованої електричної енергії за порушення ним ПКЕЕ, а саме, затверджено розрахунок недорахованої електричної енергії по акту № 000439 від 01 серпня 2017 року у розмірі 53 156 кВт.год. на суму 105 157,04 грн, що оформлено протоколом від 16 листопада 2017року (а.с.34-35).

Комісією було встановлено, що об`єктом електропостачання є приміщення АДРЕСА_2 , яке належить споживачу на праві власності, де 01 серпня 2017року здійснювалась технічна перевірка роботи електроустановки, в тому числі, роботи розрахункового приладу обліку, за результатом якої виявлено порушення споживачем ПКЕЕ, про що складено акт № 000349.

Оскільки ОСОБА_1 не скористалась своїм правом бути присутньою на засіданні комісії, копію протоколу разом з копією розрахунку та рахунок до сплати направлено споживачу рекомендованим листом 17 листопада 2017року (а.с.36).

Розрахунок недоврахованої електроенергії по акту виконано за порушення, визначене п.п. 7 п. 2.1 Методикивизначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженої постановою НКРЕ №562 від 04 травня 2006року із змінами та доповненнями Постановами НКРЕ №154 від 08 лютого 2007року, №1384 від 18 грудня 2008року, №1338 від 14 жовтня 2010року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а саме: підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковим приладом обліку без порушення схеми обліку».

Положенням пункту 2.9 Методики встановлено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 7 пункту 2.1 Методики, розрахунковий добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (Wдоб.с.п., кВт·год), розраховується за формулою (2.7) Методики, а саме: 
Wдоб.с.п. = Рс.п. · tвик.с.п., (2.7)
де Рс.п. – потужність самовільного підлючення (кВт), що визначається за формулою: у разі підключення до однієї фази 
Рс.п. = I· Uном.фаз.· cosц;         (2.8)
де I - сила струму, визначена виходячи з найменшої поперечної площі перерізу проводів (кабелів), що використані у схемі самовільного підключення до мережі, та допустимого тривалого струму, який може ними протікати згідно з главою 1.3 Правил улаштування електроустановок (далі - ПУЕ), А (пунктом 3 акту про порушення встановлено, що самовільне підключення виконано мідним проводом 2х2,5 мм2, I = 25 А).
Uном.фаз. - номінальна фазна напруга, кВ (0,22 кВ);        
сosц – косинус кута між фазною напругою Uфаз та струмом навантаження, яке протікає тією самою фазою, приймається рівним 0,9;
tвик.с.п. – час використання самовільного підключення протягом доби (приймається – 12 год./добу).        

Кількість днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, визначено за формулою (2.6) Методики, а саме: 
Дпер. = Дпор. + Дусун.,        (2.6)
де Дпор - кількість робочих днів споживача від дня останнього огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення. 

Якщо споживач встановив пристрій, що знижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до не обліку спожитої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, Дпор визначається виходячи з кількості робочих днів споживача з дня останньої технічної перевірки, або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття прав власності або користування, але не більше ніж три роки. 

Отже, у разі коли в ході контрольного огляду неможливо виявити порушення без застосування спеціальних технічних засобів, нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється за період не більше ніж за три роки до дня виявлення порушення.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 216/1083/18.

Дусун – кількість робочих днів споживача від дня виявлення порушення до дня його усунення або від дня виявлення порушення до дня припинення електропостачання через невиконання споживачем припису чи вимоги щодо усунення порушення. Дусун має бути зазначено в акті про порушення.

В акті про порушення зазначено, що підключення виконано приховано, точку поза облікового підключення виявлено під час технічної перевірки в результаті часткового демонтажу шафи обліку, що неможливо було виявити при контрольному огляду лічильника, отже Дпор визначено з 18 лютого 2015 року (день останньої технічної перевірки) до моменту виявлення порушення. 

При цьому, кількість робочих днів для проведення нарахування по Акту про порушення визначено виходячи з умов договору, а саме, згідно з п. 6 додатку № 5 кількість робочих днів Споживача на тиждень складає 7, та складає 895 днів.

Виходячи зі зазначеного, загальний обсяг недорахованої електричної енергії складає 53 156 кВт.год на суму 105 157,04 грн.

Відповідно до схеми електропостачання, що є додатком до акту про порушення на балансі ОСОБА_1 знаходяться мідні проводи 2х6 мм кв. від електрощитової житлового будинку по АДРЕСА_1 до шафи обліку приміщення № 39, до яких і були приєднані мідні проводи ПВЗ – 2,5 мм кв. поза розрахунковим приладом обліку. Отже, ввідний кабель, до якого здійснено ОСОБА_1 до облікове підключення знаходиться на балансі ПАТ «Запоріжжяобленерго» Запорізькій міські електричні мережі.

Таким чином, самовільне підключення електропроводки виявлено саме в межах балансової та експлуатаційної відповідальності ОСОБА_1 , підтвердженням чого є вилучені в т. D зразки мідних проводів ПВЗ – 2,5 мм кв., що дозволяють споживати електроенергію поза розрахунковим приладом обліку.

Недоврахована електрична енергія – обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно (п.п. 46 п. 1.2 ПКЕЕ).

Згідно з п.п.3 п. 9.1 ПККЕЕ, Енергопостачальник має право отримувати від споживача своєчасну оплату електричної енергії відповідно до умов купівлі-продажу електричної енергії.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що будь-яких доказів на спростування розміру вартості позаоблікового споживання електричної енергії, установленої у долученому до справи ПАТ «Запоріжжяобленерго» і особі Запорізьких міських електричних мереж розрахунку, ОСОБА_1 не надала.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що акт про порушення від 01 серпня 2017року №  000439 містить всі необхідні вихідні данні, прийняті комісією для проведення відповідних розрахунків.

Рішення, оформлене протоколом від 31 серпня 2017 року, який відповідно до реєстру вхідної кореспонденції відправлений ОСОБА_1 рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням 01 вересня 2017 року, споживач ОСОБА_1 не виконала, вказану суму заборгованості не погасила (а.с.31-31).

У процесі перевірки розрахунку обсягу вартості електроенергії, не облікованої в наслідок порушення споживачем ПКЕЕ від 01 серпня 2017 року, судом встановлено, що розрахунки проведено правильно та відповідно до вказаних вимог Методики.

Все наведене вище свідчить про те, що матеріали справи місять належні докази того, що   ОСОБА_1 здійснила самовільне підключення до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника, електропроводки поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. Підключення виконано до фазного проводу ввідного кабелю напруги 220V, та виявлено під час технічної перевірки, шляхом демонтажу шафи обліку, що є порушенням п.3.1, 3.6 ПКЕЕ; рішення, оформлене протоколом від 31 серпня 2017 року, споживач ОСОБА_1 добровільно не виконала,  а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж вартість необлікованої електричної енергії, яка обрахована відповідно до норм Методики № 562 та становить суму 105 157,04грн.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж 105 157,04 грн вартості не облікованої електричної енергії на підставі положень ст.ст.11,322,509,526,610,1166 ЦК України.
При цьому, в суді першої інстанції відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності.Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).Статтею 257 ЦК України встановлено трирічний строк загальної позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалась або мала довідатись про порушення свого права.Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, звернувшись 23 липня 2020 року до суду з даним позовом (а.с.2), просить стягнути з відповідача вартість необлікованої електричної енергії на підставі акту про порушення, складеного 01 серпня 2017 року, отже позивач звернувся до суду за захистом права в межах трирічного строку з дня, коли довідався про це порушення, а тому ПАТ «Запоріжжяобленерго» не пропущено строк позовної давності.
Щодо безпідставності нарахування фінансових санкцій, як до фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 2.6 договору про постачання електричної енергії від 27 червня 2008року № 10810 сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через 5 днів після настання таких змін. Докази того, що ОСОБА_1 повідомляла енергопостачальника про припинення підприємницької діяльності, в матеріалах справи відсутні. При цьому ОСОБА_1 продовжувала споживати електричну енергію за об`єктом електропостачання, а саме: офісом по АДРЕСА_5 , що підтверджується актом технічної перевірки та актом про пломбування від 18 лютого 2015року (а.с.20, 21).

Щодо неправомірного включення до нарахованої суми податку на додану вартість в розмірі 17 526,17 грн.
Пунктом 4.2.3 договору сторони передбачили сплату споживачем вартості недоврахованої електричної енергії за її споживання поза приладами обліку, що за своєю правовою природою є оперативно-господарською санкцією у розумінні ст. 235 ГПК України. За умовами цього ж пункту договору встановлено, що вартість недоврахованої електричної енергії розраховується відповідно до Методики. Ця Методика встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ.Відповідно до п.п. 46 п. 1.2 ПКЕЕ - недоврахована електрична енергія це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими приладами обліку або врахований неправильно.Статтею 1 Закону України «Про електроенергетику» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеної для купівлі-продажу. Згідно ст. 185 Податкового кодексу України - об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Враховуючи, що електрична енергія є товар, за отримання якого відповідач щомісячно сплачує відповідні кошти разом з ПДВ, тому споживання відповідачем електричної енергії поза межами приладу обліку також є товаром та нарахування ПДВ при здійсненні розрахунку за недовраховану електричну енергію є правомірним.

Щодо доводів апелянта про невідповідність розрахунку п.2.6 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, а саме врахування при їх обчисленні календарних, а не робочих днів, а також розрахунок проводився виходячи з часу роботи електроустановок 12 годин на добу, тоді як п. 16 Акту про порушення № 000439 від 01 серпня 2017 року зазначено про час роботи електроустановок 10 годин на добу, що призвело до значного збільшення обсягу відповідальності. Відповідно до формули 2.6 Методики нарахування недоврахованої електричної енергії здійснюється за кількістю робочих днів споживача. Так, відповідно до п. 6 додатку №5 - кількість робочих днів споживача на тиждень складає 7, що і було враховано позивачем при здійсненні розрахунку, що в свою чергу, спростовує позицію відповідача про неправомірне нарахування. Застосування у розрахунку часу використання самовільного підключення протягом доби, саме 12год./добу, а не 10год./добу, як зазначає відповідач, здійснено у відповідності до п. 2.9 Методики, а саме, відповідно до формули 2.7.

Щодо доводів апелянта про не проведення експертного дослідження для підтвердження доводів позивача, в результаті чого неможливо підтвердити правомірність обставин на які посилається позивач. Проведення експертизи з даного виду порушення «самовільне підключення електропроводки» Методикою не передбачено, оскільки необхідність проведення експертизи вимагається при таких порушеннях, як «пошкодження пломб та пошкодження засобів обліку».

Доводи апелянта про те, що невірне зазначення номеру приміщення у Акті про порушення та додатках, на його думку свідчить про незаконність рішення. прийнятого відповідно до протоколу від 166 листопада 2017 року не заслуговують на увагу, оскільки комісією враховано, що в акті про порушення допущено описку щодо номеру приміщення, де і здійснювалась технічна перевірка, однак зазначена обставина не спростовує факту порушення споживачем ПКЕЕ саме за адресою: АДРЕСА_5 , що в свою чергу, є підставою для визначення вартості та обсягу недорахованої електричної енергії. 

Доводи апелянта про нікчемність Акту про порушення, посилаючись на п.53 ПКЕЕН, а також те, що в Акті про порушення не йдеться про самовільне підключення не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не наводить жодних конкретних обставин, настання яких свідчить про таку нікчемність, а отже є безпідставною та необґрунтованою позицією. Крім того, в акті технічної перевірки від 01 серпня 2017 року в п. 1.3 та п.12 зазначено про пошкодження ізоляції відносно кабелю, про що складено акт про порушення та акт-вимога. Вимога щодо складання окремого документу щодо виявленого порушення міститься у п. 6.41 ПКЕЕ – у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником енергопостачальника порушень цих правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності споживача складається акт порушень. Акт про порушення та акт технічної перевірки є окремими процесуальними документами, які по своїй природі фіксують різні дані, а саме: актом технічної перевірки фіксується результат виконання комплексу робіт щодо визначення відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку «ПУЕ» та іншим нормативно-технічним документам; актом про порушення фіксуються конкретні характеризуючи дані щодо виду порушення споживачем ПКЕЕ, виявленого за результатами технічної перевірки. Виходячи із зазначеного, інформація в акті технічної перевірки щодо пошкодження ізоляції ввідного кабелю свідчить про конкретні зауваження до електрообладнання, яке пошкоджено в результаті самовільного підключення споживачем прихованої електропроводки, про що складено окремий документ – акт про порушення. Більш того, у самому акті про порушення та додатку до нього детально та схематично зображено самовільне підключення до облікової електропроводки в місці пошкодження ізоляції ввідного кабелю. Також необхіно враховувати, що предметом розгляду по даній справі є акт про порушення, а не акт технічної перевірки. 

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не сприяв всебічному і повному встановленню обставин справи та дослідженню доказів, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони зводяться незгоди заявника з діями та висновками суду першої інстанції, і жодним чином не обґрунтовані.
Інші доводи апеляційної скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції. 
Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-383, 390 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_2  – залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2023 рокуу цій справі- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадкуякщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова складена 12 травня 2023 року.
Головуючий, суддя                 Суддя               Суддя
Подліянова Г.С.               Гончар М.С.                         Маловічко С.В.