УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 588/1926/21 
провадження № 51-2348ск23
Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі 
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду від 6 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 9 червня 2022 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді арешту на строк 6 місяців.  
На підставі ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 11 липня 2018 року більш суворим покаранням за цим вироком та призначено остаточне покарання у виді арешту на строк 6 місяців. 
У цьому кримінальному провадженні вирішено долю речових доказів і процесуальних витрат.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 6 лютого 2023 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він у період з 20:00 15 жовтня 2017 року по 06:00 16 жовтня 2017 року, з метою заволодіння чужим майном, проник до сараю на території домоволодіння, розташованого по       АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав вказане у вироку майно ОСОБА_5 , спричинивши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 2561 грн. 
Також у ніч з 23 на 24 жовтня 2017 року ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном, повторно проник до сараю на території домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав вказане у вироку майно ОСОБА_6 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3860 грн. 
Після цього в ніч з 23 на 24 жовтня 2017 року ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, повторно проник до сараю на території домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_1 , де таємно заволодів вказаним у вироку майном ОСОБА_7 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1069 грн.      
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На його думку місцевий суд, призначаючи   ОСОБА_4 покарання, не врахував усіх обставин справи та безпідставно застосував ст. 69 КК. Зазначає, що апеляційний суд усупереч ст. 419 КПК не спростував доводів, наведених в апеляційній скарзі прокурора.  
Перевіривши доводи касаційної скарги прокурора та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого переконання.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК не оскаржуються.
Доводи касаційної скарги прокурора про безпідставне застосування ст. 69 КК, що призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за це кримінальне правопорушення. 
Призначаючи ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК, місцевий суд, з висновком якого погодився апеляційний суд, урахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря психіатра, його молодий вік, доповідь органу пробації, щире каяття у вчиненому та сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.  
З урахуванням наведеного, думки потерпілих щодо покарання та відсутність у них претензій суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК, обравши інше більш м`яке покарання, не передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 цього Кодексу, у виді арешту на строк 6 місяців. 
Призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Під час розгляду кримінального провадження апеляційний суд належним чином перевірив доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, проаналізував їх і дав на них переконливі відповіді. Крім того, навів детальні мотиви прийнятого рішення, спростувавши доводи про безпідставне застосування ст. 69 КК. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, принципам індивідуалізації, справедливості та співмірності, є достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.  Обставин, які б свідчили про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого через м`якість, не встановлено.
З огляду на викладене Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора з наведених у ній мотивів немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду від 6 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і :
 
ОСОБА_1                       ОСОБА_2                    ОСОБА_3