УХВАЛА
 
24 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 182/1207/21
провадження № 61-2375ск23
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про зміну формулювання причини звільнення з роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИВ :
 
16 лютого 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку з пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказане судове рішення та просить поновити строк, посилаючись на те, що він зареєстрований та проживає у м. Нікополь, територіальна громада якого  наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України визначена як така, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. Зазначає, що оскаржену постанву апеляційного суду не отримував та ознайомився з нею на сайті Єдиного державного реєстру суджових рішень 01 лютого 2023 року.
 
Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження на підставі статті 390 ЦПК України.
 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 09 березня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 сплатив судовий збір та усунув недоліки касаційної скарги.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та, посилаючись на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження, зазначає, що суд при вирішенні справи не застосував висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року в справі № 6-157цс12, від 31 жовтня 2012 року в справі № 6-120цс12 та постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 754/1936/16-ц, від 15 квітня 2020 року в справі № 681/1629/18, від                22 квітня 2020 року в справі № 199/8766/18, від 14 червня 2021 року в справі № 760/32455/19, від 09 лютого 2022 року в справі № 607/4090/21, від 09 лютого 2022 року в справі № 213/4206/19, від 07 липня 2021 року в справі № 712/13066/18, від 10 листопада 2021 року в справі № 552/2889/20; суд встановив обставини , що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
З огляду на викладене, касаційна скарга подана на зазначене судове рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту, а також Закону України «Про судовий збір».
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2022 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2022 року.
 
Витребувати з Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області  справу № 182/1207/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про зміну формулювання причини звільнення з роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити  їм  право  подати  відзив  на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її відкриття та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
                                                                                                                        І. О. Дундар
                                                                                                                        М. М. Русинчук