ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/215/23 Справа № 705/345/23 Категорія: ст.124 КУпАП	Головуючий у І інстанції Гудзенко В. Л. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її представника – адвоката Прудивуса М.А., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника – адвоката Розборського В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -
в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.03.2023 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. 
Як встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 16.01.2023 о 8 год. 10 хв. в с.Родниківка по вул.Київська, 24, керуючи автомобілем Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважна, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку та дорожнє покриття, в результаті чого виїхала на зустрічну смугу руху та її автомобіль почало заносити у лівий бік, в результаті чого автомобіль Опель д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по зустрічній смузі, здійснив зіткнення своєю передньою частиною автомобіля з автомобілем Тойота, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Не погодившись з постановою суду, вважаючи її незаконною та необгрунтованою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.03.2023 та закрити провадження в справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційні вимоги мотивувала тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції умисно не зафіксували, що в день ДТП в Уманському районі була сильна ожеледиця, і захист подав до суду довідку з метеостанції в підтвердження цього. 
Вважає, що постанова суду першої інстанції повністю побудована на припущеннях, суд при прийнятті рішення не врахував пояснення сторони захисту які були надані в судовому засіданні, та не врахував, що саме ОСОБА_2 були надані в судовому засіданні суперечливі пояснення, які спростовуються протоколом огляду місця події, щодо механізму ДТП та наявних після ДТП пошкоджень обох транспортних засобів, які виключаються в разі зіткнення обох автомобілів в динаміці, а можуть бути отримані в разі саме наїзду ОСОБА_2 на автомобіль Тойота. 
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції віддаючи перевагу поясненням ОСОБА_2 та встановлюючи склад правопорушення в справі не врахував, що частина протоколу не читабельна та має виправлення. Суд по своєму встановив склад правопорушення, виключивши посилання на порушення п.2.3 ПДР, як то зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, очевидно розуміючи, що означений пункт порушено саме ОСОБА_2 . При цьому судом безпідставно не звернуто уваги на те, що матеріали протоколу не містять всіх обставин вчинення ДТП, а саме відсутні дані про ожеледицю в справі, а тому після отримання довідки з метеостанції та після того, як обидва учасника ДТП зіслались на обставину ожеледиці, суд першої інстанції, на її думку, мав би направити адміністративний протокол на дооформлення, однак цього не зробив. 
Апелянт вважає, що матеріали справи не містять повних та належних доказів її вини у вчиненні інкримінованих їй правопорушень. Також  ОСОБА_1 зазначає, що суд встановивши таку обставину, як наявність ожеледиці, в день ДТП, що в свою чергу, на її думку, і слугувало вчиненню ДТП, мав би закрити провадження в справі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника – адвоката Прудивуса М.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника – адвоката Розборського В.В., які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.2.3 б ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.12.1 ПДР України – під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №185206 від 16.01.2023, слідує, що ОСОБА_1 16.01.2023 року о 8 год. 10 хв. в с.Родниківка по вул.Київська, 24, керуючи автомобілем Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважна, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку та дорожнє покриття, в результаті чого виїхала на зустрічну смугу руху та її автомобіль почало заносити у лівий бік, в результаті чого автомобіль Опель д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по зустрічній смузі, здійснив зіткнення своєю передньою частиною автомобіля з автомобілем Тойота, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги 2.3, 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. 
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1  у вчиненні, адміністративного правопорушення є правильними і підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №185206 від 16.01.2023 складеного поліцейським СРППВПД №2 Уманського РУП Данилюк М.В.; даними схеми місця ДТП, яка без зауважень підписана водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного зв`язку з наслідками, за що на останню складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.; поясненнями ОСОБА_1 , наданими нею на місці дорожньо-транспортної пригоди, в яких остання вказала, що 16.01.2023 близько 8 год. 10 хв. в с. Родниківка, вул.Київська, 24, вона керувала автомобілем Тойота Корола НОМЕР_2 в напрямку центру с. Родниківка, не врахувала дорожньої обстановки, слизького дорожнього покриття та безпечної швидкості руху, в результаті чого авто почало зносити та зустрічну смугу та розвертати у лівий бік. Автомобіль, який рухався на зустріч Опель Астра д.н. НОМЕР_3 здійснив зіткнення своєю передньою частиною автомобіля в її задній правий бік авто. В результаті ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав, автомобілі отримали механічні ушкодження, вину свою визнає повністю. Також зазначає, що вона їхала з невеликою швидкістю, зважаючи на ожеледицю 20-25 км/год. Дорога була не посипана і її авто занесло; поясненнями ОСОБА_2 .
Як вбачається з матеріалів провадження, зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 була ознайомлена, та поставила свій підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь яких заперечень чи зауважень вона не висловила, а її підпис у протоколі про адміністративне правопорушення свідчить про те, що вона погодилася з його змістом.
Викладені в протоколі серії ААБ №185206 від 16.01.2023 обставини стверджуються також долученою до протоколу схемою місця ДТП (а.с.4), згідно з даними якої дорожньо-транспортна пригода мала місце в с.Родниківка по вул.Київська, 24, внаслідок якої транспортний засіб Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження - задня права частина бампера, передній бампер нижня частина (власник ОСОБА_3 ), та автомобіль Опель д.н.з. НОМЕР_3 (власник ОСОБА_2 ) отримав пошкодження – передня частина автомобіля, копот, решітка радіатора, передній бампер.
Дана схема місця ДТП складалася в присутності водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У графі дані про пошкодження транспортних засобів підтверджую, наявні підписи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . При цьому будь яких заперечень, чи непогодження зі змістом схеми, а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 не зазначили. 
На переконання апеляційного суду схема місця ДТП складена у відповідності до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на якій зображено усі необхідні позначки, що дали можливість суду встановити обставини, які підлягають з`ясуванню.
Апеляційний суд вважає, що не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП її вина повність підтверджується наявними у справі доказами, яким суд надав належну оцінку.
Відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що ОСОБА_1 не дотрималася правил дорожнього руху. Оскільки своїми односторонніми діями, могла попередити дану дорожньо-транспортну пригоду.
Дії ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді механічних пошкоджень, та в її діях вбачаються ознаки порушення вимог ПДР, що свідчить про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Таким чином,  ОСОБА_1  не дотрималася елементарних правил безпеки дорожнього руху, зокрема перед початком руху не переконавшись у безпечності руху, не вибравши безпечну швидкість руху та не врахувавши дорожню обстановку, що внаслідок чого призвела зіткнення своїм автомобілями з іншим автомобілем, тобто дії ОСОБА_1 безпосередньо знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень з матеріальними збитками.
Вказане узгоджується з вище переліченими доказами, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, апеляційні скарги не містять і суддею апеляційного суду не встановлено.
Матеріали справи не містять доказів на спростування вини ОСОБА_1 в порушенні нею п.п.2.3, 12.1 ПДР, які регламентують, що для забезпечення безпеки руху водій зобов`язаний, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Скаржницею не наведено обґрунтованих доводів, з посиланням на будь-які належні та допустимі докази, які б доводили факт її невинуватості і вказували б на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, і дійшов правильного висновку про доведеність вини, ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З цим погоджується і апеляційна інстанція.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що постанова суду побудована на припущеннях то вони є необгрунтованими, оскільки суд встановив всі обставини дорожньо-транспортної пригоди на підставі як зібраних матеріалів провадження, так і безпосередньо заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і проаналізувавши їх в цілому дав належну їм оцінку, та правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Твердження апелянта ОСОБА_1 про невинуватість її у вчиненні ДТП, оскільки причиною зіткнення транспортних засобів були складні погодні умови (сильна ожеледиця), і ця обставина не була врахована судом першої інстанції, то апеляційний суд вважає їх не обгрунтованими, а тому відхиляє. 
Апеляційний суд виходить з того, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати передбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад ожеледиця, інші складні погодні умови або повалене дерево), так і виду людських помилок, необережності, необачності, а також порушення ПДР. Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як наприклад обмеження швидкості, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася.
Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для всіх інших учасників руху об`їзду перешкоди. 
Виходячи з цих міркувань, апеляційний суд вважає, що наявність ожеледиці на покритті проїзної частини, несприятливих погодних умов, зобов`язувало водія ОСОБА_1 враховувати вказану дорожню обстановку та вживати заходи щодо безпечності дорожнього руху (дотримуватись безпечної швидкості та безпечного інтервалу).
З огляду на викладене, у суду не було достатніх правових підстав для закриття провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на що посилається апелянтка. 
Неспроможними є й доводи апелянта про те, що суд прийняв рішення виключно на суперечливих, на її думку, поясненнях іншого учасника дорожньо – транспортної пригоди ОСОБА_2 , та відхиляються апеляційним судом. Так, на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, безпосередньо після її вчинення, ОСОБА_2 надав письмові пояснення, такі ж пояснення, аналогічного змісту він надав, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, а тому сумнівів у їх правдивості у апеляційного суду не виникає.
Разом з тим, аналізуючи апеляційні доводи та спростовуючи їх, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 маючи позицію не визнання своєї вини у дорожньо – транспортній пригоді що сталася 16.01.2023 за її участю, не заявляла клопотань про призначення експертизи у справі, а ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційному суді, що в свою чергу свідчить про її пасивність у встановленні істини у справі. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відтак, доводи апелянта про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останньої слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення нею - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення є належними та допустимими по даній справі, та доводять ту обставину, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час, і саме нею допущенні порушення ПДР привели до ДТП.
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянтка в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, немає.
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим.
Враховуючи обставини справи, вважаю, що постанова судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.03.2023 відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба