ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/5251/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Господарського суду Кіровоградської області на рішення Кіровоградського  окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року в адміністративній справі №340/5251/22 (головуючий суддя першої інстанції Науменко В.В.) за позовом ОСОБА_1 до  Господарського суду  Кіровоградської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 15.11.2022 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Господарського суду  Кіровоградської області, в  якому  просив:
- визнати протиправною бездіяльність Господарського суду Кіровоградської області щодо ненарахування та невиплати  йому  суддівської винагороди за серпень 2022 року;
- стягнути з Господарського суду Кіровоградської області на  його користь суддівську винагороду за серпень 2022 року в сумі 94862 грн. 46 коп.;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць в сумі 94862 грн. 46 коп..
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач  є суддею Господарського суду Кіровоградської області з 2012 року та перебуває у штаті зазначеного суду. На підставі наказу голови суду від 27.04.2022 року №40-к його увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з прийняттям на військову службу  у складі Збройних сил України із збереженням  місця роботи, посади та середнього заробітку відповідно до ч.3  ст.119 КЗпП України. З 19.07.2022  року йому припинено нарахування та виплату суддівської винагороди відповідно до  Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким внесено зміни до  ст.119 КЗпП України, про що в.о. голови Господарського суду Кіровоградської області видано наказ  №102-к від 22.07.2022 року. Вважає, що  внесені до  ст.119 КЗпП України   зміни суперечать положенням  ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка є імперативною нормою щодо визначення суддівської винагороди, що не може визначатись іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Господарського суду Кіровоградської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за серпень 2022 року.
Стягнуто з Господарського суду Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за серпень 2022 року в сумі 94862,46 грн..
Рішення суду в частині стягнення на користь позивача суддівської винагороди за серпень 2022 року в сумі 94862,46 грн. допущено до негайного виконання.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні  позовних вимог в  повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції                  є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що дія  Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ  та   норми КЗпП України  розповсюджується на спірні відносини, а обмеження соціальних гарантій у даному випадку обумовлено військовою агресією російської федерації та узгоджується з нормами чинного законодавства та практикою Конституційного Суду України. Таким чином, зазначає, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності та діяв відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не  подав, що  не  перешкоджає  розгляду  справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Позивач  - ОСОБА_1 є суддею Господарського суду Кіровоградської області та перебуває у штаті зазначеного суду.
Наказом голови Господарського суду Кіровоградської області від 27.04.2022 року                   №40-к позивача увільнено від роботи з 27.04.2022  року у зв`язку з перебуванням на  військовій службі із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку до дня фактичної демобілізації   (а.с. 4).
Факт перебування позивача на військовій службі підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_1 №494/20 від 22.04.2022  року (а.с.10).
22.07.2022 року в.о. голови Господарського суду Кіровоградської області видано наказ №102-к «Про припинення збереження середньої заробітної плати судді ОСОБА_1 та внесення змін до наказу від 27.04.2022 №40-к», яким слова «середньої заробітної плати» виключено з наказу від 27.04.2022  року №40-к, виплату середньої заробітної плати припинено з 19.07.2022 року (а.с.5).
Підставою  прийняття  вказаного наказу став  Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ від 01.07.2022 року.
Згідно  довідки  Господарського суду Кіровоградської області №36 від 12.09.2022 року за травень та червень 2022  року  позивачу  щомісячно нараховано  середню заробітну  плату у  зв`язку  з перебуванням на  військовій  службі  в розмірі 94862,46 грн. (а.с. 6).
Позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо виплати  йому у серпні 2022  року  середньої  заробітної  плати, оскаржив таку бездіяльність до суду.

          Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої  інстанції виходив  з того, що питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно  статтею 130 Конституції України  та  статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що, в свою чергу, виключає можливість застосування до правовідносин стосовно суддівської винагороди іншіх Законів, в т.ч.  Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»,  яким внесено зміни до частини 3  статті 119 КЗпП України, згідно з якими припиняється нарахування середнього заробітку у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19.07.2022 року.    
 
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 130 Конституції України  визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.  
В свою чергу, положення  статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»   визначають складові  суддівської винагороди та розміри посадового окладу судді.
З матеріалів справи  вбачається, що позивач до призову по мобілізації до Збройних              сил України отримував суддівську винагороду у відповідності до вимог  статті 135 Закону                  України «Про судоустрій і статус суддів».
Законом України «Про судоустрій і статус суддів»  передбачено випадки коли під час відрядження за суддею зберігається виплата суддівської винагороди  за основним місцем роботи та встановлених законом доплат  у зв`язку зі здійсненням таким суддею судочинства.
           Законом України «Про судоустрій і статус суддів»  не урегульовано питання призову суддів на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду та виплати суддівської винагороди.    
Натомість  ці  питання  врегульовані  статтею 119 КЗпП України,  Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  та  Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до частини 2  статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»   громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими, зокрема  частини 3  статті 119 Кодексу законів про працю України.

Частиною 3  статті 119 КЗпП України   (в редакції до 19.07.2022 року) передбачалося, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.
В подальшому,  Законом України від 01.07.2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»  внесено зміни до частини 3  статті 119 КЗпП України, згідно з якими у частині третій статті 119 слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».
Вказаний  Закон   набрав чинності з 19.07.2022 року.
Тобто, з 19.07.2022 року припинено нарахування середнього заробітку у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації.
Частинами 1 та 4  статті 148 Закону №1402 України «Про судоустрій і статус суддів»   визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
При цьому, частиною 2  статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  визначено, що голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з набранням чинності  Закону України  від 01.07.2022  року №2352-ІХ   наказом в.о. голови Господарського суду Кіровоградської області №102-к від 22.07.2022  року «Про припинення збереження середньої заробітної плати судді ОСОБА_1 та внесення змін до наказу від 27.04.2022 №40-к», слова «середньої заробітної плати» виключено з наказу від 27.04.2022 року №40-к, виплату середньої заробітної плати припинено з 19.07.2022 року  (а.с.5).
Посилання позивача, з  якими  погодився  суд  першої  інстанції,  питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно  статтею 130 Конституції України  та  статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що, в свою чергу, виключає можливість застосування до правовідносин стосовно суддівської винагороди іншіх Законів, в т.ч.  Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»,  яким внесено зміни до частини 3  статті 119 КЗпП України,  є  безпідставним  з  огляду  на  таке.
Як зазначалось вище, Законом України «Про судоустрій і статус суддів»  не урегульовано питання призову суддів на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації  і  т.і.                  та виплати суддівської винагороди в цей  період.
Перебуваючи на військовій службі в серпні 2022 року, позивач не здійснював судочинство.
А норма частини 3  статті 119 КЗпП України, за якою позивачу виплачувалась   середня заробітна плата в період з 27.04.2022 року по 19.07.2022  року,  перестала  існувати з  набранням  Законом України від 01.07.2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» чинності.

Відповідачем як розпорядником бюджетних коштів виплату позивачу середнього заробітку на час його увільнення у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період з 19.07.2022 року припинено на підставі наказу №102-к від 22.07.2022  року та законність зазначеного наказу позивачем не ставиться під сумнів, оскільки  позивачем вказаний  наказ не оскаржується.
Відтак необґрунтованими є доводи позивача та висновок суду першої інстанції про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо виплати  позивачу  суддівської винагороди за серпень 2022 року.
З урахуванням наведених вище обставин в їх  сукупності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Господарського суду Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року в адміністративній справі №340/5251/22  задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від від 08 грудня 2022 року в адміністративній справі №340/5251/22  скасувати. 
В задоволенні позову ОСОБА_1 до  Господарського суду  Кіровоградської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії  відмовити.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати  її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку  безпосередньо до Верховного  Суду протягом  тридцяти  днів.

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак