ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" квітня 2023 р.                                                                  Справа №914/1728/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий - суддя                                                            О.В. Зварич
судді                                                                                В.М. Гриців
                                                                                І.Б. Малех,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шульгана Назара Ігоровича б/н від 25.01.2023 року (вх.  № 01-05/247/23 від 25.01.2023 року) 
на рішення господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року (суддя О.З.  Галамай; повний текст рішення складено 05.01.2023 року)
у справі № 914/1728/22
за позовом: Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях
до відповідача: Фізичної особи - підприємця Шульгана Назара Ігоровича (надалі ФОП  Шульган Н.І.)
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерства оборони України
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова
за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Військової частини НОМЕР_1 
про повернення нерухомого майна,

за участю:
від прокуратури: Ліщук А.І. (посвідчення № 074277 від 01.03.2023 року); Бучко Р.В. (посвідчення № 074275 від 01.03.2023 року);
від позивача: Жуган І.О. (самопредставництво юридичної особи);
від відповідача: Піта Я.І. - адвокат (ордер серії ВС № 1173382 від 01.12.2022 року);
від третьої особи-1: Мазур Д.Г. (самопредставництво юридичної особи);
від третьої особи-2: Улинець О.М. - адвокат (довіреність №04 від 02.01.2023 року);
від третьої особи-3: Мигаль Р.І. - представник (довіреність № 821/33/01-40 від 05.01.2023 року),
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзивів на позовну заяву

29.07.2022 року Заступник керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері звернувся до господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях з позовом до ФОП Шульгана Н.І. про зобов`язання повернути нерухоме майно, розташоване по вул. Тернопільській, 38 у м.  Львові, а саме підвальні приміщення №2, №3, загальною площею 193,2 кв.м, частину нежитлового приміщення №6, площею 30 кв.м, розташованого на першому поверсі виробничого корпусу, напівпідвальні приміщення № 1, № 4, № 5 складів «В-1», загальною площею 191,32 кв.м, шляхом виселення Шульгана Н.І. із займаних нежитлових напівпідвальних приміщень №2, №3, загальною площею 193,2 кв.м, розташованих по вул.  Тернопільській, 38 у м. Львові, частини нежитлового приміщення №6, площею 30  кв.м, розташованого на першому поверсі виробничого корпусу по вул. Тернопільській, 38 у м.  Львові та з напівпідвальних приміщень № 1, № 4, № 5 складів «В-1», загальною площею 191,32 кв.м, розташованих по вул.Тернопільській, 38 у м. Львові.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов договорів оренди державного майна № 80 від 20.06.2017, № 69 від 19.06.2018, № 99 від 26.07.2019, після закінчення строку їх дії не повернув орендовані нежитлові приміщення балансоутримувачу. При цьому позивач повідомляв відповідача про необхідність звільнити орендовані приміщення.
Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 24575/22) заперечив проти задоволення позову. Вважає, що договір № 99 від 26.07.2019 є продовженим на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану»; договори № 80 від 20.06.2017 та № 69 від 19.06.2018 вважає продовженими, беручи до уваги «мовчазну згоду», оскільки орендодавець не повідомив орендаря про припинення дії договорів.
З підстав, зазначених в ухвалах господарського суду Львівської області від 23.08.2022 року, 09.11.2022 року залучено до участі у справі № 914/1728/22 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо спору на стороні позивача: Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, Військову частину НОМЕР_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі №914/1728/22 частково задоволено позов Заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях. Зобов`язано ФОП Шульгана Н.І. повернути нерухоме майно, розташоване на вул.Тернопільській, 38 у м. Львові, а саме: півпідвальні приміщення № 2, 3 загальною площею 193,2 кв.м та частину нежитлового приміщення № 6 площею 30,0 кв.м. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог. Стягнуто з ФОП Шульгана Н.І. на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону 4962, 00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. 
В ході розгляді справи суд першої інстанції встановив, що відповідно до пунктів 10.1 договір №80 від 20.06.2017 діяв з 20.06.2017 по 17.06.2020, а договір №69 від 19.06.2018 - з 19.06.2018 по 17.06.2021. Орендар до закінчення строку дії договорів №№ 80, 69 не звертався до орендодавця із заявами про їх продовження. Також до даних договорів не вносились зміни щодо їх продовження. Договори № 80 від 20.06.2017 та № 69 від 16.06.2018 припинили чинність у зв`язку з закінченням строків, на які вони були укладені. Оскільки відповідач не повернув спірне майно на виконання умов договору та закону, тому суд визнав обґрунтованими позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повернути орендоване майно по договорах № 80 та 69 та задоволив їх. Щодо договору №99 від 26.07.2019, суд встановив, що даний договір укладено строком на 2 роки 364 дні, тобто з 26.07.2019 по 24.07.2022 та такий є продовженим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27 травня 2022 року «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», яка набрала чинності 01.06.2022, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для повернення майна згідно з договором № 99.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі №914/1728/22, в якій просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову. Звертає увагу на те, що він продовжує користуватись майном після закінчення терміну дії договорів оренди нерухомого державного майна № 80 від 20.06.2017 та № 69 від 19.06.2018, заперечень орендодавця щодо такого користування після спливу 1 місяця з дня закінчення строку оренди не було, тому відповідно до ст. 284 ГК України та ст. 764 ЦК України договори оренди №80 та № 69 є продовженими (поновленими) в силу вказаних норм закону. Вважає, що підставою пролонгації договорів оренди № 80 та № 69 є так звана «мовчазна згода», що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог щодо повернення майна, переданого відповідачеві у користування за договорами № 80 від 20.06.2017 та №69 від 19.06.2018.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а оскаржене рішення - законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Не погоджується з доводами апелянта про те, що договори оренди № 80 та № 69 є пролонгованими. Зазначає, що 14.11.2019 року регіональним відділенням видано наказ № 01262 «Про передачу функцій орендодавця державного нерухомого майна», відповідно до п. 1 якого функції орендодавця по спірних договорах оренди передано КЕВ м. Львова. Звертає увагу на те, що листами від 29.11.2019 №11-13-04269 та від 28.12.2019 № 11-03-05062 Регіональне відділення повідомило орендаря про відсутність наміру продовжувати на майбутнє орендні відносини у зв`язку з передачею функцій орендодавця до КЕВ м. Львова та про необхідність приведення орендних відносин у відповідність до законодавства. Листом аналогічного змісту було проінформоване про існування вказаних вище обставин і КЕВ  м.Львова (лист від 21.11.2019 № 11-03-04100). При цьому, з адвокатського запиту адвоката Піти Я.І., який надійшов до Регіонального відділення 16.12.2019 вбачається, що після отримання повідомлення Регіонального відділення про передачу функцій орендодавця за спірними договорами КЕВ м. Львова, орендар звернувся до останнього з пропозицією приведення договірних стосунків у відповідність до законодавства. Проте, КЕВ м. Львова у період дії вказаних вище договорів оренди не вжив заходів для внесення змін до цих правочинів в частині орендодавця нерухомого державного майна. Листами від 23.07.2020 № 11-03-04024 та № 11-03-04021 Регіональне відділення повторно повідомило орендаря про припинення вказаних вище договорів оренди за закінченням строку, на який їх було укладено, підтвердивши попередньо висловлену в листах від 29.11.2019 №11-13-04269 та від 28.12.2019 № 11-03-05062 позицію. Відповідач не звертався до орендодавця, яким є позивач, з заявою про продовження спірних договорів у встановленому законом порядку. Натомість, як вказано вище, позивач задовго до закінчення строку дії спірних договорів повідомив відповідача про відсутність намірів продовжувати орендні відносини на майбутнє. Отже, спірні договори припинили свою дію у зв`язку з закінченням строку, на який їх було укладено. Умовами спірних договорів (п. 5.9) передбачено, що орендар зобов`язується, у разі припинення або розірвання договору, повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря. У разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається балансоутримувачу (п. 10.9 спірних договорів). Відповідач не повернув орендоване майна у передбачені спірними договорами порядку та строки, що ним не заперечується. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі №914/1728/22, апеляційну скаргу ФОП  Шульгана  Н.І.- без задоволення.
Третя особа-2 КЕВ м. Львова у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим. Покликається на те, що відповідач, як орендар, до закінчення строку дії договорів № 80 та № 69 не звертався до орендодавця із заявами про їх продовження. Також до даних договорів не укладались додаткові угоди щодо їх продовження. Тому дані договори припинили чинність у зв`язку із закінченням строків, на які вони були укладені. Крім того повідомляє, що внаслідок незаконних дій відповідача порушуються права КЕВ м. Львова на фактичне одержання спірного майна, яке перебуває на його балансі. Водночас, дане майно закріплено на праві оперативного управління за Військовою частиною НОМЕР_1 . Спірне майно не лише не повернено балансоутримувачу, а й використовується безоплатно та без належної підстави всупереч інтересам держави. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі №914/1728/22, апеляційну скаргу ФОП Шульгана Н.І. - без задоволення.
Прокурор, треті особи-1, 3 не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Прокурор, представники позивача та третіх осіб просили залишити без змін оскаржене рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи

Із наявних в матеріалах справи копій документів вбачається, що 20 червня 2017 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та ФОП Шульганом Н.І. (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №80, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№ 2,3 (далі майно), загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (далі балансоутримувач) (а.с. 14-19, т.1).
В розділах 2 та 3 договору №80 від 20.06.2017 року його сторони визначили умови передачі орендованого майна орендарю та орендну плату.
Згідно з п. 5.9 договору №80 від 20.06.2017 року орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.
Відповідно до п. 5.14 договору №80 від 20.06.2017 року, у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майна, орендар зобов`язується на вимогу орендодавця за наявності звернення органу, уповноваженого управляти майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.
Договір №80 від 20.06.2017 року укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 20.06.2017 року по 17.06.2020 року (п. 10.1 договору).
В пункті 10.4 договору №80 від 20.06.2017 року його сторони передбачили, що договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, за умови відсутності попередження органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, до закінчення терміну дії договору оренди, щодо наміру використовувати дане державне майно для власних потреб (ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.
У відповідності до п. 10.7 договору №80 від 20.06.2017 року чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно з п. 10.9 договору №80 від 20.06.2017 року у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.
Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендаремта балансоутримувачем акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п. 10.11 договору №80 від 20.06.2017 року).
Відповідно до акта прийому-передачі державного нерухомого майна згідно договору №80 від 20.06.2017 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові пів-підвальні приміщення №№2,3 загальною площею 193,2 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (а.с.20, т.1).
Окрім того, 19 червня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та ФОП Шульганом Н.І. (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №69, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №6, площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 (далі майно) та перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (далі балансоутримувач) (а.с.21-26, т.1).
В розділах 2 та 3 договору №69 від 19.06.2018 року його сторони визначили умови передачі орендованого майна орендарю та орендну плату.
Згідно з п. 5.9 договору №69 від 19.06.2018 року орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.
Відповідно до п. 5.14 договору №69 від 19.06.2018 року, у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майна, орендар зобов`язується на вимогу орендодавця за наявності звернення органу, уповноваженого управляти майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.
Договір №69 від 19.06.2018 року укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 19.06.2018 року по 17.06.2021 року (п. 10.1 договору).
В пункті 10.4 договору №69 від 19.06.2018 року визначено, що договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, за умови відсутності попередження органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, до закінчення терміну дії договору оренди, щодо наміру використовувати дане державне майно для власних потреб (ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору.
У відповідності до п. 10.7 договору №69 від 19.06.2018 року чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно з п. 10.9 договору №69 від 19.06.2018 року у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.
Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та балансоутримувачем акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п. 10.10 договору №69 від 19.06.2018 року).
Відповідно до акта прийому-передачі державного нерухомого майна згідно договору №69 від 19.06.2018 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення №6, площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу, за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебуває на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (а.с.27, т.1).
26 липня 2019 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та ФОП Шульганом Н.І. (орендар) укладено договір оренди нерухомого державного майна №99, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові напівпідвальні приміщення №№ 1, 4, 5 складів «В-1», загальною площею 191,32 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38 (далі майно), що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (балансоутримувач) (а.с.28-33, т.1).
В розділах 2 та 3 договору №99 від 26.07.2019 року його сторони визначили умови передачі орендованого майна орендарю та орендну плату.
Згідно з п. 5.10 договору №99 від 26.07.2019 року орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.
Відповідно до п. 5.15 договору №99 від 26.07.2019 року, у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майна, орендар зобов`язується на вимогу орендодавця за наявності звернення органу, уповноваженого управляти майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.
Договір №99 від 26.07.2019 року укладено строком на 2 (два) роки 364 дні, що діє з 26.07.2019 року по 24.07.2022 року (п. 10.1 договору).
В пункті 10.4 договору №99 від 26.07.2019 року передбачено, що у разі якщо уповноважений орган управління майном не попередив орендаря про намір використовувати майно для власних потреб за три місяці до закінчення дії цього договору, орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за цим договором, має право продовжити його на новий строк відповідно до вимог цього договору. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, цей договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються договором про внесення змін до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору.
У відповідності до п. 10.11 договору №99 від 26.07.2019 року, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає балансоутримувачу.
Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п. 10.12 договору №99 від 26.07.2019 року).
Відповідно до акта приймання-передавання нерухомого державного майна № 99 від 26.07.2019 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові напівпідвальні приміщення №№ 1, 4, 5 складів   «В-1» загальною площею 191,32 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Тернопільська, 38, що перебувають на балансі Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" (а.с. 31, т.1).
Згідно з наказом Міністерства оборони України від 28 серпня 2019 року № 473 «Про передачу нерухомого майна у місті Львів» передано від Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львів нерухоме майно військового містечка №318 (м.Львів, вул.Тернопільська, 38) (п.1 наказу), до складу якого входить орендоване відповідачем майно (а.с.35-36, т.1).
У пункті 4 наказу Міністерства оборони України від 28 серпня 2019 року № 473 зазначено, що нерухоме майно, визначене у пункті 1 наказу, після його передачі закріплюється на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 .
Відповідно до акта акта приймання-передачі нерухоме майно військового містечка №318, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38, передано від Державного підприємства "Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України "Армія України" на баланс Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова (а.с.37-42, т.1).
22 листопада 2019 року підписано акт приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і територій військового містечка № НОМЕР_2 військовій частині НОМЕР_1 (а.с.43-44, т.1).
В листі від 06.09.2019 року Головне управління майна та ресурсів МОУ повідомило Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про нагальну необхідність розміщення особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим просило звернутись до відповідача з листом про дострокове розірвання договорів оренди (а.с.45, т.1).
Позивач надіслав відповідачу лист від 23.09.2019, в якому зазначив про необхідність розірвання договорів № 80 та 99 відповідно до  статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 5.14 договорів (а.с. 46, т.1).
В листі-відповіді від 02.10.2019 відповідач повідомив, що терміни дії договорів №№№ 80, 69, та №99 ще не закінчились, згоди на дострокове припинення не надає (а.с.105, т.1).
При цьому, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про звернення до орендодавця/балансоутримувача орендованого майна із заявою про продовження договорів оренди до закінчення терміну дії договорів.
Суд встановив, що відповідач звертався до господарського суду Львівської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про зобов`язання укласти договори про внесення змін (про продовження строку дії договорів) до договорів оренди нерухомого державного майна №80 від 20.06.2017 року та № 69 від 19.06.2018 року.
Рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2022 року у справі №914/1398/22, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ФОП  Шульгана  Н.І.
Вказаним рішенням господарського суду встановлено, що орендар не заявляв про свій намір продовжити договори № 80 та № 69, строк дії яких закінчився 17.06.2020 та 17.06.2021. Орендар був обізнаний про відсутність наміру орендодавця продовжувати орендні правовідносини.  
Підставою звернення прокурора до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що відповідач, як орендар, після закінчення строку дії спірних договорів оренди не повернув майно.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1  ст.628 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Орендні відносини регулюються Цивільним та Господарським кодексами, а відносини щодо оренди державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна».
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Аналогічно, пункт 1 статті 283 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. 
Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Оцінка об`єкта оренди здійснюється за відновною вартістю. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря (ч.ч. 1, 2 ст. 284 Господарського кодексу України).
Згідно із частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) термін, на який укладається договір оренди, є однією із істотних умов договору оренди.
Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договори оренди нерухомого державного майна № 80 від 20.06.2017 року, № 69 від 19.06.2018 року та № 99 від 26.07.2019 року.
В силу вимог частини 1 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими  частиною першою  статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими  частиною другою  статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених  абзацами одинадцятим  та  дванадцятим  частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.
Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого  частиною другою  цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем (ч.ч. 3, 4 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").
У відповідності до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим  абзацом п`ятим  частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до чистин 1-3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.
В ході розгляду апеляційної скарги суд встановив, що договір оренди нерухомого державного майна № 80 від 20.06.2017 укладений на строк 2 роки 364 дні, що діє з 20.06.2017 по 17.06.2020 включно. В свою чергу, строк дії договору № 69 від 19.06.2018 - з 19.06.2018 по 17.06.2021 включно.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що договори оренди нерухомого державного майна № 80 від 20.06.2017 та № 69 від 16.06.2018 припинили чинність у зв`язку з закінченням строків, на які вони були укладені, оскільки орендар до закінчення строку їх дії не звертався до орендодавця із заявою про їх продовження. Також сторони не укладали додаткових договорів для їх продовження.
Як зазначалось вище, рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2022 року у справі №914/1398/22, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ФОП Шульгана  Н.І. до Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про зобов`язання укласти договори про внесення змін (про продовження строку дії договорів) до договорів оренди нерухомого державного майна №80 від 20.06.2017 року та № 69 від 19.06.2018 року.
Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором  оренди (ч.1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").
Враховуючи правомірний висновок суду першої інстанції про припинення договорів оренди нерухомого державного майна №80 від 20.06.2017 року, № 69 від 19.06.2018 року та обставину неповернення відповідачем орендованого майна, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повернути орендоване майно по вказаних договорах.
При розгляді позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути орендоване майно по договору оренди нерухомого державного майна №99 від 26.07.2019 року суд враховує таке.
Даний договір оренди укладено його сторонами на строк 2 роки 364 дні, що діє з 26.07.2019 по 24.07.2022 включно.
Згідно з п. 61 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану; припинення орендарем договору оренди.
Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 року «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених  статтею 19  Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Згідно з статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.
В матеріалах справи відсутнє будь-яке повідомлення балансоутримувача спірного майна про необхідність його використання для власних потреб.
Враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір оренди нерухомого державного майна №99 від 26.07.2019 року є продовженим, тому відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача повернути орендоване майно по вказаному договору.
В зазначеній частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі №914/1728/22. 
Суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шульгана Назара Ігоровича б/н від 25.01.2023 року (вх.  № 01-05/247/23 від 25.01.2023 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 19.12.2022 року у справі №914/1728/22 - без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 

Суддя                                                                                                    В.М. Гриців

        Суддя                                                                                                    І.Б. Малех