Постанова
Іменем України
(додаткова)
 
05 квітня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 757/16562/20-ц
провадження № 61-6724св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Пророка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державне космічне агентство України, Національний центр управління та випробувань космічних засобів,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного космічного агентства України, Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання рішень незаконними та зобов?язання вчинити певні дії,
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного космічного агентства України, Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання рішень незаконними та зобов?язання вчинити певні дії.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 22 червня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 02 листопада 2022 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного космічного агентства України, Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання рішень незаконними та зобов?язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано незаконним рішення Державного космічного агентства України, оформлене протоколом Центральної житлової комісії від 27 березня 2019 року № 2/2019.
Визнано незаконним рішення Національного центру управління та випробувань космічних засобів, оформлене протоколом житлової комісії від 17 грудня 2019 року № 18-19.
Зобов`язано Державне космічне агентство України зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік з датою прийняття на облік 25 вересня 
1998 року (з 16 грудня 2002 року, вид черги - позачергово) у складі сім`ї з двох осіб ( ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 ). Включити ОСОБА_1 до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, з 16 грудня 2002 року, внести до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання житлових приміщень, із оформленням відповідної облікової справи.
Стягнено з Державного космічного агентства України на користь Державного бюджету України 3 783,60 грн на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору.
Стягнено з Національного центру управління та випробувань космічних засобів на користь Державного бюджету України 3 783,60 грн на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору.
Короткий зміст вимог заяви та її обґрунтування
У січні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі.
Заява обґрунтована тим, що, приймаючи постанову про задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд не зазначив нового розподілу судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 500,00 грн, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції.
Посилаючись на статтю 270 ЦПК України, ОСОБА_1 просить суд прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції.
Позиція Верховного Суду та її нормативно-правове обґрунтування
Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про задоволення цієї заяви.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року 
№ 23-рп/2009).
Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).
Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження 
№ 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі ««East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (««East/West Alliance Limited» v. Ukraine», заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження 
№ 61-13608св20).
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі
№ 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У запереченнях на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення Державне космічне агентство України посилається на те, що позивачем не надано попереднього розрахунку судових витрат, у договорі про надання правничої допомоги не визначено механізму розрахунку гонорару, не доведено співмірності наданих адвокатом послуг, не надано доказів про сплату всієї суми витрат на правничу допомогу.
На спростування вказаного слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові 
від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надав:
- копію договору про надання правничої допомоги від 11 лютого 2020 року № 11-02/20 (а. с. 125-127);
- копію акта прийому-передачі робіт (надання послуг) за договором про надання правничої допомоги від 11 лютого 2020 року № 11-02/20 на суму 5 500,00 грн від 24 березня 2020 року (а. с. 129-131);
- копію квитанції від 02 квітня 2020 року на суму 3 500,00 грн (а. с. 132).
Так, на підготовку та складання позовної заяви адвокатом потрачено 11 годин, вартість однієї години становить 500,00 грн, а отже, витрати позивача на правничу допомогу становлять 5 500,00 грн.
Оскільки під час прийняття 02 листопада 2022 року постанови Верховного Суду питання розподілу витрат на правову допомогу не було вирішено, то колегія суддів, взявши до уваги умови договору про надання правничої допомоги від 11 лютого 2020 року № 11-02/20, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, врахувавши складність справи, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, приходить до висновку про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн.
Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 02 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, оскаржені судові рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову, проте питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції, не вирішено, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення додаткового судового рішення.
Керуючись статтями 137, 141, 270, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з Державного космічного агентства України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 750 (дві тисячі сімсот п'ятдесят) грн 00 коп.
Стягнути з Національного центру управління та випробувань космічних засобів на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 750 (дві тисячі сімсот п'ятдесят) грн 00 коп.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  А. І. Грушицький
 
Судді:                                                                                               С. О. Карпенко
 
І. В. Литвиненко
 
Є. В. Петров
 
                                                                                                          В. В. Пророк