ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3502/22  Номер провадження 22-ц/814/3463/23	Головуючий у 1-й інстанції  Зоріна Д.О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2022 року ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що їх син після досягнення повноліття продовжує навчання та є студентом денного відділення Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на бюджетній основі проживає в гуртожитку та перебуває на повному утриманні матері. 
Відповідач як батько має можливість надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти на сина, який продовжує навчання. 
У зв`язку з чим, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 річного віку.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.12.2022 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2026.
Вирішено питання судових витрат.
Не погодившись з даним судовим рішення, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просив частково скасувати рішення районного суду, змінивши його в частині розміру стягуваних аліментів шляхом зменшення до 1/18 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання. 
Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ним як батьком надається в добровільному порядку матеріальна допомога позивачу на забезпечення дітей.
Його матеріальний та сімейний стан не дозволяє сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки в нього існують проблеми зі здоров`ям, які потребують значних фінансових витрат. 

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядалася судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 1 ст. 369 цього Кодексу без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28.02.2012 по справі №1615/619/2012, яке набрало законної сили 10.03.2012.
Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15.03.2012 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до їх повноліття в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь матері дітей ОСОБА_6 .
Згідно довідок про реєстрацію місця проживання – позивач ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , з 02.07.2012 по теперішній час.

Старший син сторін ОСОБА_7 досяг повноліття і на даний час є студентом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» IV рівня акредитації, факультет інформатики та обчислювальної техніки, денної форми навчання, навчається за держзамовленням, дата закінчення навчання 30.06.2023.
Не заперечуючи потреби сина як студента в отриманні від батьків матеріальної допомоги, відповідач наголошував на тому, що він не в змозі надавати допомогу у визначеному позивачем розмірі, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
До відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 приєднав копію судового наказу від 04.01.2023 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання доньки ОСОБА_10 в розмірі частини від його заробітку.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання та визначив розмір таких аліментів з урахуванням положень ст. 182 СК України. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
За нормами ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3від 15травня 2006року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що син ОСОБА_11 є повнолітнім, навчається на бюджетній формі, як студент несе витрати по оплаті за проживання в гуртожитку та на проїзд до м. Києва, придбає підручники та інше навчальне приладдя. 
Таким чином, в ході судового розгляду знайшла своє підтвердження наявна у повнолітнього сина ОСОБА_11 потреба в матеріальній допомозі у зв`язку з його навчанням в університеті. 
Суд першої інстанції, досліджуючи надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача можливості надавати своєму сину, який продовжує навчання, таку матеріальну допомогу. 
При цьому, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, судом було взято до уваги його сімейний стан, рівень матеріальної забезпеченості, перебування на утриманні інших осіб. 
Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правильно вирішив спір та дійшов обґрунтованого висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача 1/8 частини заробітку (доходу) на утримання сина, який продовжує навчання. 
Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду не спростовують та не містять нових фактів чи засобів доказування, які б доводили їх помилковість та свідчили про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції. 
Саме по собі твердження апелянта про те, що на утримання сина ОСОБА_11 , який продовжує навчання буде достатньо 1/18 частини його заробітку, колегія суддів розцінює як неспроможне та не доведено ніякими доказами. 
Наведені в апеляційній скарзі розрахунки утримань з доходу відповідача, не заслуговують на увагу та не можуть розцінюватись як належні докази для зменшення визначеного судом розміру аліментів. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що само по собі звернення з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на доньку ОСОБА_12 мало місце лише після того, як його попередня дружина ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом. 
До цього часу, тобто до 04.01.2023 р., питання про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_12 , 2013 року народження, ОСОБА_9 в судовому порядку не зініціювалось. 
Таким чином, твердження апелянта, що місцевим судом не було враховано обставини, які свідчать про те, що він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/18 щомісячно, ґрунтується лише на припущеннях.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2023 року залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 17 травня 2023 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин