Справа № 761/13122/22                                                                                    Суддя в І-й інстанції  Пономаренко Н.В.
Провадження № 33/824/159/2023                                                                             Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

 
КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
І м е н е м   У к р а ї н и
 
09 лютого 2023 року                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Нікітчіної А.О., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Олексієнка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника Нікітчіної А.О. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 31 грудня 2021 року, о 23 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем марки «Maserati», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Володимирській, 58, в порушення вимог п.п. 10.3, 12.1, 12.3 ПДР України, при перестроюванні не обрав безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Land Rover», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень транспортних засобів.
В апеляційній скарзі захисника Нікітчіної А.О. указано на незаконність постанови судді та її необґрунтованість. Вважала, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , являється неналежним доказом у розумінні положень ч.2 ст.254 КУпАП, оскільки складений більше ніж через шість місяців з дати вчинення дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, вказаний протокол не містить підпису особи, відносно якої протокол складений; протокол складений не уповноваженою особою; відсутня схема ДТП з підписами учасників пригоди. На думку апелянта, в постанові не вказано, які саме дії вчинив ОСОБА_1 , відповідно до кожного пункту правил дорожнього руху, що вказано в протоколі. Крім того, на думку апелянта ОСОБА_1 , у дорожній обстановці, яка передувала зіткненню транспортних засобів вже закінчив маневр перестроювання в час, коли водій автомобіля «Land Rover» лише його почав, що призвело до зіткнення транспортних засобів. В матеріалах справи не містяться докази того, що обрана швидкість руху ОСОБА_1 не давала йому змоги контролювати рух транспортного засобу. Звернула увагу на те, що судовим експертом Семенченком П.О., за результатами проведення автотехнічної експертизи встановлено, що ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди, шляхом застосування екстреного гальмування, однак даний висновок експерта не було взято до уваги судом першої інстанції. Вважала, що судом першої інстанції безпідставно було встановлено вину ОСОБА_1 , так як розпочинати розгляд справи про адміністративне правопорушення суддя Шевченківського районного суду не мала правових підстав, оскільки на момент надходження справи до суду закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності. Апелянт вважала, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Наведене, на переконання апелянта призвело до неповноти з`ясування обставин справи. Просила постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження відносно  ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник Нікітчина А.О. указала, що судом першої інстанції самостійно визначено дату дорожньо-транспортної пригоди - 31.12.2021 року, замість 21.12.2021 року. ОСОБА_1 не був учасником дорожньої пригоди 21.12.2021 року, що виключає існування обставин, викладених в протоколі.
В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника із доповненнями потерпілий та його представник звернули увагу на необґрунтованість її доводів. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без зміни. 
Вислухавши пояснення:
ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;
потерпілого ОСОБА_2 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п. 10.3, 12.1 та 12.3 ПДР України, які призвели до пошкодження транспортних засобів стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 153405 щодо місця ДТП, даних про водіїв - учасників ДТП та ідентифікаційних ознак автомобілів, пошкоджених внаслідок ДТП;
схемою місця ДТП від 01.01.2022 року, на якій зображені розташування автомобілів після їх зіткнення із зазначенням лінійних розмірів;
поясненнями учасника ДТП ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди; 
відеозаписами із камер міського спостереження на місці події, на якому зафіксовано момент ДТП;
іншими доказами. 
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_1 при перестроюванні не обрав безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Land Rover», чим порушив вимоги п.п. 10.3, 12.1, 12.3 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто про доведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга захисника Нікітчиної А.О. не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення.
Суд вважає, що у даній справі зібрана достатня кількість доказів, якими доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги захисника Нікітчиної А.О. в частині відсутності конкретизації у постанові судді маневру водія ОСОБА_1 , здійснення якого із порушенням вимог ПДР України йому було поставлено у вину, а також конкретизації конкретних порушень відповідно до поставлених у вину ОСОБА_1 пунктів ПДР України, не ґрунтується на матеріалах справи, із яких вбачається те, що як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові судді, ОСОБА_1 у вину було поставлено порушення вимог п.п. 10.3, 12.1, 12.3 ПДР України, а саме те, що він, при перестроюванні не обрав безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Land Rover».
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений щодо ОСОБА_3 поза межами місячного строку з моменту ДТП, є необґрунтованими з огляду на те, що вказаний протокол був складений за заявою іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , після набрання постановою суду законної сили, якою у його діях було констатовано відсутність складу адміністративного правопорушення.
Суд погоджується із оцінкою долученого до матеріалів справи відеозапису з відеорегістратора, який розміщений в автомобілі Maserati, із якого вбачається, що автомобіль, під керуванням водія ОСОБА_1 , у ході перестроювання із лівої смуги у праву послідовно збільшував швидкість руху з 11 км/год до 53 км/год - в момент зіткнення з транспортним засобом під керуванням водія ОСОБА_2 .
Крім цього, суд вважає обґрунтованими висновки місцевого суду про те, що висновки експертів, які були надані як адвокатом Нікітчиною А.О., так і адвокатом Пілявіним Г.В., фактично ґрунтувалися на відомостях та вихідних даних, які не містяться у матеріалах справи, у зв`язку із чим об`єктивно не відображають усіх обставин справи у їх сукупності.
Крім цього суд зважає на те, що по факту даної ДТП, на водія автомобіля марки «Land Rover», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2  складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 214650 за ст.124 КУпАП за фактом порушення п. 10.1 ПДР України. Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 травня 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрите у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постановою Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року вказана постанова судді щодо ОСОБА_2 була залишена без зміни. Оскільки вказана постанова судді щодо ОСОБА_2 набрала законної сили, висновки, які стосуються даної ДТП, мають преюдиціальне значення при розгляді справи щодо ОСОБА_1 .
Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості рішення судді про визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення із одночасним закриттям провадження у справі.  
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124  КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.
Однак, суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.
Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції 124  КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.
Зважаючи на зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, що указує на необхідність визнання вини.  
Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутності підстав для її задоволення.
Постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 рокущодо ОСОБА_1  відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Нікітчіної А.О. залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                      Ігнатюк О.В.