ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3130/23 Справа № 235/4350/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року                                                                м. Дніпро
колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Барильської А.П., 
суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

       Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Миколаївни 

на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2023 року у справі за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт", - 
ВСТАНОВИЛА: 
       
       У січні 2023 року Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області   Матвійчук Н.М. (далі -  ПВ ВО Донецької області Матвійчук Н.М.) через систему «Електронний суд», звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" (далі — ТОВ "Глобал Спліт" ). 
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2023 року подання повернуто без розгляду (т.2, а.с.9).
       В апеляційній скарзі ПВ ВО Донецької області Матвійчук Н.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник зареєстрована в м.Донецьк, тобто на непідконтрольній Україні території, куди "Укрпошта" тимчасово не здійснює поштові відправлення, що унеможливлює направлення їй копії подання Вказувала, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується для забезпечення позову. Зазначала, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця та суд має негайно розглядати таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Крім того, зазначала, що обов`язок повідомлення приватному виконавцю зміненої адреси проживання покладається саме на боржника. (т.2, а.с.13-18). 
       Відзив на апеляційну скаргу не наданий.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Отже, враховуючи викладене апеляційна ПВ ВО Донецької області Матвійчук Н.Є. на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
       Повертаючи без розгляду подання на підставі ч.2 ст.183 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що ПВ ВО Донецької області Матвійчук Н.Є., звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, не додано доказів надсилання (надання) цього подання боржнику ОСОБА_1 .
       Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
       З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2023 року   ПВ ВО Донецької області Матвійчук Н.М., через систему «Електронний суд», звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, заінтересована особа (стягувач) - ТОВ "Глобал Спліт". 
       Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
       Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
       У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
       Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.
       За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
       Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).
       Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
       Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
       Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
       Згідно з ч.2 ст.183 ЦПК України, письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).                 
       Суд встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог ч.ч.1,2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду – ч. 4 ст.183 ЦПК України.
        Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не було взято до уваги, що ч. 2 ст.183 ЦПК України «заяви з процесуальних питань» глави 1 Розділу ІІІ «позовне провадження» ЦПК України регулюються загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення які подаються виключно з процесуальних питань при розгляді справ позовного провадження, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.
       Подання приватного чи державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у вказаному переліку відсутнє.
       Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), визначений у розділі VI ЦПК України - має окремий процесуальний режим розгляду справ.
       Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.
       Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч. 2 ст. 441 ЦПК України).
       Згідно ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
       Зміст ч.2, 4 ст. 441 ЦПК України свідчить про те, що вказане подання розглядається без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного або приватного виконавця в порядку, визначеному для забезпечення позову.
       Оскільки положення ст.ст.183 та ст. 441 ЦПК України не покладають обов`язку на державного чи приватного виконавця по надсиланню копій подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України іншим учасникам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення подання приватного виконавця без розгляду у зв`язку з не наданням доказів надіслання (надання) подання та додатків до нього всім учасникам справи.
       Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Миколаївни - задовольнити.
       Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2023 року - скасувати, справу направити для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

       Головуючий:                                                         А.П. Барильська 

       Судді:                                                                 Н.М. Деркач
                                                               
                                                                               Т.Р. Куценко