П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10302/22                     Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна                                                                         Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
24 травня 2023 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.
          Короткий зміст позовних вимог.
          У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні йому висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали та прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850.
          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
          Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
          Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.
          Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість її доводів.
          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та  призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.
          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
          Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України (міліції) та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в  Житомирській області.
          Звільнений з органів внутрішніх справ України (міліції) на підставі п.64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, про що свідчить наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області №152-о/с від 10.04.2009, який міститься в матеріалах справи.
          За змістом свідоцтва про хворобу №142/38 від 25.03.2009 захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
          Як вказує представник відповідача у відзиві на позов, позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 2009 року, у свою чергу позивачем зазначено про встановлення з 2009 року ступеня втрати працездатності 30% та проведена виплата страхової суми по державному обов`язковому особистому страхуванню. Тобто первинний огляд МСЕК позивача проведений  у 2009 році.
          Як зазначено позивачем у позовній заяві, йому  проведена виплата страхової суми по державному обов`язковому особистому страхуванню, у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності 30%.
          Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії ЖИА №002924 від 21.03.2009 позивачу при первинному огляді 21.05.2009 було встановлено 30% ступені втрати професійної працездатності у відсотках.
          Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 24.06.2021 при повторному огляді 24.06.2021 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, відсоток втрати працездатності становить 60% у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків.
           27.08.2021 позивач звернувся до в.о Державного секретаря МВС України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності.
          За результатами розгляду заяви ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області" листом відмовило позивачу у її задоволенні, у зв`язку із тим, що між первинним оглядом МСЕК та повторним пройшло більш ніж 2 роки.
          Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач 12.10.2021 звернувся до регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, в якій просив роз`яснити, згідно яких Законів України може отримати одноразову грошову допомогу, як інвалід 2 групи.
          Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України № 51826/15-2021 від 15.11.2021 позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, що суперечить умовам пункту 4 Порядку.
          Департаментом фінансово-облікової політики МВС України за дорученням керівництва Міністерства розглянуто звернення позивача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням групи інвалідності внаслідок війни, яке надійшло від Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини В. Петльованого та листом від 15.11.2021 №51826/15-2021 повідомлено позивача про відсутність законодавчо обґрунтованих підстав для призначення вказаної допомоги позивачу, у зв`язку із наявними суперечностями п.4 Порядку №850.
          Позивач не погоджуючись із отриманими відповідями на подані заяви, вважає, що за ним збереглося право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому звернувся до суду із даним позовом.
Мотивувальна частина.
          Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
           07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
          До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону №565-XII та Порядком №850.
          Згідно ч.6 ст.23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
          На виконання пункту 2 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України від 13.02.2015 №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №850, що набрав чинності з 31.10.2015.
          Відповідно до п.1 Порядку №850 даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
          Згідно з п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
          Пунктом 3 Порядку №850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи).
          Відповідно до п.4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
          У постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду висловив наступні висновки: передбачені пунктом 4 Порядку №850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком; зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після; якщо між первинним встановленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності та повторним оглядом, за наслідками якого встановлено вищу групу інвалідності минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
          Встановлено, що 2009 року позивачеві було встановлено 30% втрати працездатності та виплачена страхова, а ІІ група інвалідності з 23 червня 2021 року.
                    Отже, між первинним встановленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності та повторним оглядом минуло понад два роки, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності з 23 червня 2021 року.
          Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №2340/3024/18, від 15 лютого 2022 року у справі №300/2476/19.
          Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги. 
          На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.