Постанова
Іменем України 
 
03 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 947/18611/21
провадження № 61-12853св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,  Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: компанія «Helikon Shipping Enterprises Ltd», товариство з обмеженою відповідальністю Морська агенція «Адріатіко-Бриг»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» - адвоката Бобрика Олексія Артуровича, до якої приєдналося товариство з обмеженою відповідальністю Морська агенція «Адріатіко-Бриг», на постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 рокуу складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Князюка О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» («ХЕЛІКОН ШИППІНГ ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛТД»), товариства з обмеженою відповідальністю Морська агенція «Адріатіко-Бриг» (далі - ТОВ Морська агенція «Адріатіко-Бриг») про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.
Позовна заява мотивована тим, що він працював згідно із договором про працевлаштування моряка від 03 січня 2020 року на посаді матроса на судні « Aetolia » (прапор Барбадос) у період з 03 січня 2020 року по 02 травня 
2020 року. Роботодавцем за трудовим контрактом вказано компанію «Helikon Shipping Enterprises Ltd».
03 березня 2020 року під час виконання робіт на судні він отримав травму, а відповідно до експертно-лікарського висновку №31/31-02 від 19 лютого 
2021 року наслідки виробничої травми від 03 березня 2020 року призвели до формування стійкої непрацездатності, базова ступінь втрати працездатності може складати 25-30%, при цьому за станом здоров`я він не є придатним для подальшої праці у морі.
Вказує, що на офіційному сайті Міжнародної федерації транспортників зазначено, що колективна угода італійського профспілкового органу «FTL CISL» розповсюджує свою дію на судно «Aetolia» з 11 березня 2019 року 
по 22 березня 2021 року.
Згідно з пунктом 25.4 Колективної угоди моряк, який втратив менше 50% працездатності, однак визнаний як постійно непридатний для подальшої праці в морі, має право на 100% компенсацію.
Відповідно до додатку 3 Колективної угоди розмір компенсації у разі 100% втрати працездатності становить 104 866,00 доларів США для моряків рядового складу.
З огляду на вказане просив стягнути з компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» та ТОВ Морська агенція «Адріатіко-Бриг»на свою користь компенсацію у зв`язку із травмою у розмірі 104 866,00 доларів США з конвертацією цієї суми в національну валюту за офіційним курсом Національного банку України на день винесення рішення.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року заяву представника компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» - адвоката 
Бобрика О. А. задоволено, провадження у справі закрито.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ТОВ Морська Агенція «Адріатіко-Бриг» не є Роботодавцем відносно позивача, а виступало лише в якості повіреного, а позивач, підписуючи трудовий договір (контракт найму моряка) від 03 січня 2020 року, вступив у трудові відносини не з посередником - ТОВ Морська Агенція «Адріатіко-Бриг», а з іноземним роботодавцем компанією «Helikon Shipping Enterprises Ltd».
Умовами договору про працевлаштування моряка від 03 січня 2020 року передбачено, що умови, викладені в цьому документі, підпадають під дію чинних положень держави, під прапором якої плаває судно, а також будь-які суперечки щодо умов цього договору вирішуються відповідно до Законів держави, під прапором якої плаває судно.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до договору судно «Aetolia» плаває під прапором Барбадос, то будь-які суперечки, що виникають між сторонами Договору, вирішуються відповідно до матеріального права Барбадоса, і спір має вирішуватися виключно судами Барбадоса.
Суд виходив з того, що згідно з вимогами статті 8 КЗпПУ трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», а з аналізу статей 76 та 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» вбачається, що у випадку наявності між сторонами умови про договірну підсудність справи іноземним судам, суди України не мають права розглядати спори між сторонами спору, які уклали угоду про розгляд спорів у іноземному суді, за виключенням випадків, коли такий спір відноситься до переліку справ, визначених у статті 77 Закону, що підпадають під виключну юрисдикцію судів України.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 , будучи громадянином України, має зареєстроване місце проживання на території України: АДРЕСА_1 , а місцезнаходженням одного із відповідачів - ТОВ Морська Агенція «Адріатіко-Бриг», є м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 5, корп. 3, кв. 36, що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.
Тобто, виходячи з предмету заявленого позову - про відшкодування шкоди, відомостей про місце проживання позивача в Україні та місцезнаходження одного з відповідачів в Україні, дані обставини, визначені у пункті 5 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», свідчать про підсудність заявленого ОСОБА_1 позову судам України.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
У грудні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» - адвоката Бобрика О. А. на постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, сформована в системі «Електронний суд».
Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
У березні 2023 року до Верховного Суду надійшла заява ТОВ Морська агенція «Адріатіко-Бриг» про приєднання до касаційної скарги представника компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» - адвоката Бобрика О. А. на постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2023 року прийнято заяву ТОВ Морська агенція «Адріатіко-Бриг» про приєднання до касаційної скарги представника компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» - адвоката 
Бобрика О. А. на постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі представник компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» - адвокат Бобрик О. А., посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа № 947/18611/21 підлягає судовому розгляду на території України, оскільки договором про працевлаштування моряка від 03 січня 2021 року передбачено, що спір має вирішуватися відповідно до матеріального права Барбадоса.
Касаційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги щодо сплати компенсації у зв`язку з травмуванням позивача під час працевлаштування на судні «Aetolia»базуються на положеннях договору про працевлаштування моряка від 03 січня 2020 року та колективної угоди, яка вважається частиною договору (інкорпорована), що передбачають виплату певної компенсації у випадку травмування позивача під час працевлаштування.
У той же час, стаття 6 договору містить юрисдикційне застереження, яке виключає юрисдикцію судів України по розгляду справ, які виникають між сторонами договору щодо його виконання.
Апеляційний суд не врахував, що встановлений статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»перелік випадків, коли суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи за участю іноземного елементу, застосовуються у тих випадках, коли сторони спору не здійснили вибір суду, який має розглядати їх спір. При наявності між сторонами угоди про передачу спору на вирішення суду іншої держави, український суд не має право розглядати спір, якщо тільки не буде встановлено, що спір віднесений до виключної підсудності судів України, така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Також зазначає, що апеляційний суд неправильно визначив правову природу спірних правовідносин між сторонами, вказавши, що предметом позову є вимоги по відшкодуванню шкоди, і, як наслідок, необґрунтовано застосував положення пункту 5 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», які поширюються тільки на спори по відшкодуванню шкоди. Суд не врахував, що спірні правовідносини є договірними, а не деліктними, оскільки предметом позову є вимоги по стягненню сум, передбачених договором, а не законом, який регулює питання відшкодування позадоговірної шкоди.
Крім того, пред`явлення позивачем позовних вимог до ТОВ Морська агенція «Адріатіко-Бриг» за договором є зловживанням процесуальними правами, оскільки цей відповідач діяв тільки в якості повіреного заявника за довіреністю при підписанні договору з позивачем, і не може нести жодної відповідальності за цим договором.
У заяві про приєднання до касаційної скарги ТОВ Морська агенція «Адріатіко-Бриг» просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що апеляційний суд без належної оцінки правової природи та характеру спірних правовідносин, без врахування змісту позовних вимог та його підстав, дійшов помилкового висновку про підсудність спору Київському районному суду м. Одеси на підставі пункту 5 частини першої статті 76 Закону України «Про приватне міжнародне право» та безпідставно скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що позивач працював на посаді матроса на судні «Aetolia» (прапор Барбадос) у період з 03 січня 2020 року по 02 травня 
2021 року на підставі Договору про працевлаштування моряка від 03 січня 2020 року, укладеному між компанією «Helikon Shipping Enterprises Ltd»(«ХЕЛІКОН ШИППІНГ ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛТД») і позивачем.
Відповідно до пункту 6 «Юрисдикція» зазначеного договору визначено, що сторони цього договору справжнім передбачають, що умови, викладені у цьому документі, підпадають під дію чинних положень держави, під прапором, якої плаває судно, а також будь-які суперечки щодо умов цього договору вирішуються відповідно до законів держави, під прапором якої плаває судно. Жоден інший орган, судовий чи будь-який інший, суди чи спілки чи закон будь-якої іншої країни не мають жодної юрисдикції щодо цього Колективного трудового договору та цього Договору про працевлаштування Моряка.
Згідно з пунктом 24.4 ITF (МФПТ)/ Рамкової колективної ТСС угоди для суден зручного прапору 01 січня 2019-2020, моряк, чия ступінь непрацездатності, відповідно до пункту 24.2, визначена в 50% або вище відповідно до додатку 6, повинен, в цілях цього пункту, вважатися постійно непридатним до роботи в морі на будь-якій тій же посаді, та мати право на 100% компенсацію. Крім того, кожен моряк, визнаний працездатним менш ніж на 50%, але визнаний призначеним компанією лікарем непридатним для подальшої роботи в морі в будь-якій посаді, також буде мати право на 100% компенсацію. Будь-які розбіжності щодо оцінки ступеня непрацездатності або права на компенсацію відповідно до цього пункту повинні вирішуватися відповідно до процедури, описаної в пункті 24.2.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач заявляє вимоги про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю, у розмірі 
104 866,00 доларів США у зв`язку із травмою, яку він отримав на судні, виконуючи трудові обов`язки згідно трудового договору до компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» та ТОВ Морська Агенція «Адріатіко-Бриг» в солідарному порядку.
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У міжнародному цивільному процесі під підсудністю цивільних справ за участю іноземних осіб (міжнародною підсудністю) розуміють компетенцію судових органів тієї чи іншої держави щодо розгляду та вирішення певних категорій цивільних справ з іноземним елементом і здійснення окремих процесуальних дій стосовно іноземного елемента. Тому, спочатку необхідно вирішити питання про те, чи підлягає розгляду конкретна справа на території держави, до суду якої звернувся заявник, а вже потім має бути визначений конкретний суд, наділений повноваженнями вирішувати подібні цивільні справи.
Згідно з частинами першою, третьою статті 3 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій. Розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.
Стаття 4-1 Закону України «Про міжнародне приватне право», якою було доповнено вказаний закон відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції про угоди про вибір суду» від 21 вересня 2022 року № 2627-IX учасники приватноправових відносин з іноземним елементом можуть укласти угоду про вибір суду, якою визначити підсудність судам певної держави або одному чи декільком конкретним судам певної держави справ у спорах, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з такими правовими відносинами. Угода про вибір суду укладається у письмовій формі незалежно від місця її укладення. Угода про вибір суду, якою обрано суд України, укладається у письмовій формі відповідно до закону України. Угода про вибір суду не може передбачати зміну виключної підсудності справи з іноземним елементом судам України. Недійсність правочину, складовою частиною якого є угода про вибір суду, не тягне за собою недійсність угоди про вибір суду.
Зі змісту статті 497 ЦПК України, статей 4-1, 75-77 Закону України «Про міжнародне приватне право» вбачається, що при визначенні підсудності цивільних справ за участі іноземного елемента можуть мати місце договірна, загальна, альтернативна та виключна підсудність. 
Відповідно до договірної підсудності сторони заздалегідь своєю угодою можуть обрати будь-який судовий орган певної країни, який вони визнають компетентним при розгляді їх цивільної справи. При цьому з аналізу статей 76, 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» випливає, що у випадку наявності між сторонами договору, в якому встановлена умова про договірну підсудність справи іноземним судам, суди України не мають права розглядати спори між сторонами спору, які уклали угоду про розгляд спорів у іноземному суді, за виключенням випадків, коли такий спір відноситься до переліку справ, визначених у статті 77 Закону, що підпадають під виключну юрисдикцію судів України.
Згідно до статті 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».
Згідно зі статтею 52 Закону України «Про міжнародне приватне право» до трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Судами установлено, що на час отримання травми, позивач працював на посаді матроса на судні «Aetolia» (прапор Барбадос).
Пунктом 6 «Юрисдикція» договору про працевлаштування моряка від 03 січня 2020 року визначено, що сторони цього договору справжнім передбачають, що умови, викладені у цьому документі, підпадають під дію чинних положень держави, під прапором, якої плаває судно, а також будь-які суперечки щодо умов цього договору вирішуються відповідно до законів держави, під прапором якої плаває судно. Жоден інший орган, судовий чи будь-який інший, суди чи спілки чи закон будь-якої іншої країни не мають жодної юрисдикції щодо цього Колективного трудового договору та цього Договору про працевлаштування Моряка.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач та роботодавець компанія «Helikon Shipping Enterprises Ltd» домовились розглядати спори, пов`язані з виконанням умов вказаного договору, у судах Барбадоса.
Апеляційний суд на вказане уваги не звернув та не врахував, що в даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення компенсації у зв`язку із травмою з роботодавця на підставі трудового договору, умовами якого сторонами погоджено юрисдикцію розгляду спорів судом держави, під прапором якої плаває судно. 
Відсутність в договорі про працевлаштування моряка від 03 січня 2020 року вказівки на певний суд Барбадосу, компетентний розглядати справи, не свідчить про те, що сторонами не досягнуто згоди щодо договірної підсудності.
Отже враховуючи, що час отримання травми позивач працював на посаді матроса на судні «Aetolia» (прапор Барбадос), умовами трудового договору, на підставі якого позивач заявляє до стягнення суму компенсації, сторонами погоджено, що умови, викладені у цьому документі, підпадають під дію чинних положень держави, під прапором, якої плаває судно, а також будь-які суперечки щодо умов цього договору вирішуються відповідно до законів держави, під прапором якої плаває судно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Наведене відповідає правовій позицій Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 520/6548/17 (провадження    № 61-46850св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 520/6550/17 (провадження № 61-43102св18), від 22 січня 2020 року у справі 
№ 520/6549/17 (провадження № 61-6846св19), яка не була врахована апеляційним судом.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника компанії «Helikon Shipping Enterprises Ltd» - адвоката Бобрика Олексія Артуровича, до якої приєдналося товариство з обмеженою відповідальністю Морська агенція «Адріатіко-Бриг», задовольнити.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року скасувати, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 
2022 року залишити в силі.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                         Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                         С. Ф. Хопта
                                                                                                       
                                                                                                         В. В. Шипович