ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/3388/21  Номер провадження 22-ц/814/849/23	Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Триголова В.М.,
суддів:        Дорош А.І., Лобова О.А.,
секретар: Андрейко Я.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2021 року , по справі за позовом ОСОБА_1 до Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини
В С Т А Н О В И В:
26.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визначення додаткового строку для подачі заяви на прийняття спадщини вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області помер її батько – ОСОБА_2 . Після його смерті залишилась спадщина: право на земельну частку (пай), належна спадкодавцю відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0251786, яке, спадкодавець( ОСОБА_2 ) заповідав її сестрі ОСОБА_3 .. В 2021 році сестра – ОСОБА_3 повідомила, що на спадщину не претендує (в строк для прийняття спадщини відмовилась на користь позивача, надавши заяву по місцю відкриття спадщини - Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області) і надала оригінал правовстановлюючого документа - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0251786 з метою, аби ОСОБА_1 оформила спадщину після смерті батька на своє ім`я. 
З метою отримання спадщини після смерті спадкодавця – ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, на її звернення було повідомлено, згідно ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину за заповітом або за законом, повинен в 6 - ти місячний строк з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Спадкова справа заведена на підставі заяви про відмову від спадщини гр. ОСОБА_3 . Видати свідоцтво про право на спадщину за законом Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як нею пропущено строк на прийняття спадщини. 
Позивач не заперечувала, що вона дійсно, своєчасно для отримання спадщини не звернулася із заявою до нотаріальної контори з наступних причин:на момент смерті батька їй було відомо про заповіт на іншого спадкоємця - її сестру ОСОБА_3 ; про відмову сестри – ОСОБА_3 від спадщини після смерті батька – ОСОБА_2 , на її користь їй було повідомлено в 2021 році. В зв`язку з цими обставинами, вона пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила вимоги ст. 1270 ЦК України, просила визнати причини пропуску строку поважними.
Також просила суд винести рішення про визначення додаткового строку, один місяць, для подачі заяви нотаріусу про прийняття, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , спадщини після смерті – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Скарга мотивована ти, що ОСОБА_1 було відомо про існуючий заповіт після смерті її батька складений на ім`я її сестри ОСОБА_3 , у зв`язку із чим вона вважала , що відсутня потреба для звернення до нотаріуса.
Проте дізнавшись у 2021 році про відмову ОСОБА_3 від спадщини, ОСОБА_1 вирішила звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, адже в строк для прийняття спадщини позивачу не було відомо про відмову від спадщини ОСОБА_3 , тому позивач не мала змоги своєчасно звернутись до нотаріуса.
ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2021 року та ухвалити нове , яким надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У статті 263 ЦІК України визначено, що судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Оскаржуване рішення вказаним вимогам не відповідає. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем причини пропуску строку на звернення з заявою про прийняття спадщини не можуть вважатись об?єктивними та непереборними перешкодами.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з слідуючого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦІК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов?язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:
1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;
2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року (справа №6-1320цс17).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.
При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:
1) тривала хвороба спадкоємців;
2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;
3) складні умови праці, які, зокрема, пов?язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;
4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України;
5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. 
Відповідно до положень ст.81 ШШІК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ШПІК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
3 матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9)
Після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини, в установлений законом строк на прийняття спадщини,позивач не звертались, але спадкова справа заводилась на підставі заяви про відмову від спадщини ОСОБА_3 . (а.с. 10)
Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 04.03.2005 року, після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно: земельний сертифікат, на який померлим було залишено заповіт, ОСОБА_3 відмовилась від спадкового майна на користь доньки померлого ОСОБА_1 (а.с. 22)
В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦІК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.
Відповідно до ст. ст. 1296-1298 ЦІК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У той же час, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок , що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі.
Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов?язковим для обох названих видів спадкування.
У зв?язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом йому слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.
При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.
Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадину через нотаріальну контору і потребує пред?явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 
3а змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. 
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. 
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця яке залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Проте у зв`язку із пропуском останньою строку на прийняття спадщини , нотаріусом було відмовлено , вказано , що видати свідоцтво про право на спадщину за законом Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості , так як ОСОБА_1 пропущено строк на прийняття спадщини. (а.с. 10)
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зверталась до нотаріуса у травні 2021 року , що підтверджується відповіддю Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області від 31 травня 2021 року № 727/02-17.
Вказане підтверджує аргумент позивача , що ОСОБА_1 дізналась про відмову ОСОБА_3 від спадщини на її користь саме 2021 року та отримала від ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ХР№0251786, для оформлення спадщини.
ОСОБА_1 в позові та апеляційній скарзі просила встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказувала те, що на момент смерті батька існував заповіт на ім?я сестри ОСОБА_3 , проте вона тільки в 2021 році дізналась, що сестра відмовилась від спадщини на її користь, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не вбачала підстав для звернення до нотаріуса до 2021 року з метою отримання спадщини. Доказів того , що нотаріус чи сестра заявника протягом строку для прийняття спадщини повідомили її про відмову ОСОБА_3 від спадщини в матеріалах відсутні, а отже ОСОБА_1 не могла знати про відмову сестри від спадщини.
Таким чином, на думку суду , підстави пропуску строку для прийняття спадщини зазначені ОСОБА_1 можна вважати поважними .
Отже, враховуючи вищевикладене , суд вважає доведеними обставини на які позивач посилається в обгрунтування позовних вимог, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 серпня 2021 року , та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України   суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити , а рішення суду -скасувати.
Керуючись ст.259, п. 2 ч.1 ст. 374,376,  381-384, 388,389 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2021 року – скасувати .
Ухвалити нове, яким позов  ОСОБА_1 до Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , додатковий строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 – один місяць.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді:                                         А.І. Дорош

О.А. Лобов