ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Кульчицький С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2023 року                                                                                          Справа № 580/532/23
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                      Епель О.В., 
суддів:                                              Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
за участю секретаря                     Горегляд Д.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Черкаського районного відділення поліції 
Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області

про                     визнання бездіяльності протиправною, 
зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Відповідача при розгляді звернення Позивача від 18.08.2022;
- зобов`язати Відповідача надати Позивачу відповідь про результат розгляду звернення позивача від 18.08.2022;
- стягнути з Відповідача суму моральної шкоди на користь Позивача в розмірі 2 684,00 грн, завданої суб`єктом владних повноважень внаслідок вчиненої протиправної бездіяльності при розгляді його звернення від 18.08.2022.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилався на норми Закону України «Про звернення громадян», стверджуючи, що Відповідач протиправно не розглянув упродовж місячного строку, установленого нормами вказаного Закону, його звернення від 18.08.2022 щодо бездіяльності голови Комісії з приводу виїзду робочої комісії для засвідчення факту отруєння бджіл та складання акта обстеження отруєння бджіл.
2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року відкрито провадження у справі.
3. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року провадження у справі закрито.
Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства та підлягає вирішенню за правилами КПК України, оскільки Позивач з приводу мору бджіл та бездіяльності голови Комісії щодо виїзду робочої групи для засвідчення факту отруєння бджіл звернувся на гарячу лінію « 102».
Тож, за висновками суду, звернення Позивача є заявою про злочин, порядок розгляду якої врегульовано нормами кримінального процесуального законодавства. 
4. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зазначаючи, що предметом спору в цій справі є бездіяльність суб`єкта владних повноважень при розгляді його звернення.
При цьому Апелянт звертає увагу на те, що він оскаржує бездіяльність Відповідача саме щодо розгляду безпосередньо звернення, а не щодо притягнення винних осіб до відповідальності та наголошує, що за результатами розгляду такого звернення Відповідач може розпочати адміністративне провадження та притягнути порушника до адміністративної відповідальності, а не кримінальної.
Водночас Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні як витяги з ЄРДР, так і постанова про притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Тому, на його переконання, висновки суду про те, що оспорювана ним бездіяльність Відповідача мала місце під час розгляду заяви про злочин, є безпідставними.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо юрисдикції цього спору.
5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023 та від 18.04.2023 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.
6. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.
8. Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У пунктах 1, 7 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до ч.1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У частині другій статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Висновки суду апеляційної інстанції.
9. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Публічно-правовим вважається спір, в якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, в яких виник спір.
10. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору в цій справі є бездіяльність Відповідача щодо розгляді звернення Позивача від 18.08.2022.
При цьому в обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на норми Закону України «Про звернення громадян» та стверджує, що Відповідач не розглянув його звернення саме в порядку і строки, визначені вказаним законодавчим актом /т.1 а.с.2/, а не на норми КПК України та установлені ним вимоги щодо реєстрації та розгляду заяви про кримінальне правопорушення.
Крім того Відповідач у відзиві на позов ОСОБА_1 також викладає свою правову позицію, ґрунтуючись на нормах Закону України «Про звернення громадян» та стверджуючи про повідомлення Позивача щодо результатів розгляду його звернення від 18.08.2022 та надання йому обґрунтованої відповіді /т.1 а.с.15-16/.
Тобто саме наведені правовідносини становлять предмет судового спору в цій справі, а не дії чи бездіяльність органу поліції під час розгляду заяви про кримінальне правопорушення.
Тож відповідні позовні вимоги є публічно-правовими та підлягають розгляду судом адміністративної юрисдикції у межах позову та з наведених у ньому підстав звернення до суду. 
11. Разом з тим судова колегія зазначає, що згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у пункту 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
12. З таких обставин апеляційний суд приймає до уваги доводи Апелянта щодо підсудності цього спору суду адміністративної юрисдикції.
13. Крім того, перевіряючи підстави, з яких судом першої інстанції було відмовлено у відкритті провадження в цій справі, колегія суддів зазначає, що у рішенні від 25.11.1997 Конституційний Суд України роз`яснив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити  в  суді загальної  юрисдикції  рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець,  особа без громадянства  вважають, що їх рішення, дія чи   бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
14. Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що в даному випадку були відсутні достатні правові підстави для закриття провадження в цій справі.
15. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо закриття провадження в цій справі.
16. Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
17. Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 10 травня 2023 року.

Головуючий суддя                                        О.В. Епель

Судді:                                                            О.В. Карпушова

                                                                      Є.І. Мєзєнцев