ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 289/2107/20
провадження № 51- 460км23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року постановлені у кримінальному провадженні стосовно 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Борова Володарськ-Волинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини  
За вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2022 рокуОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Згідно з вироком 02 жовтня 2020 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку по АДРЕСА_1 , з мотивів особистих неприязних відносин, в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, взявши зі столу кухонний ніж, умисно наніс ОСОБА_9 в ділянку розташування життєво важливих органів та черевну порожнину два удари.
В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю останнього.
За ухвалою Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2022 року залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзізахисник засудженого просить скасувати вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 419 КПК, оскільки в судовому рішенні не наведені доводи апеляційної скарги та мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали.
Вважає неналежними доказами витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) у кримінальному провадженні від 02 жовтня 2020 року; протокол огляду від 02 жовтня 2020 року; висновок судово-медичної експертизи № 149; відеозапис з нагрудної камери інспектора сектора реагування патрульної поліції Радомишльського ВП; висновок судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи № 198-МК.
На думку захисника, апеляційний суд необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження. При цьому зазначає, що прийняття рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання має постановлюватися у нарадчій кімнаті.  
Крім того, указує на порушення вимог пункту 7 частини 2 статті 412 КПК, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, адже відсутній журнал судового засідання допиту свідка ОСОБА_11 .
Невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого захисник убачає у тому, що при вирішенні питання щодо виду та розміру покарання суд першої інстанції не врахував обставини, які характеризують особу обвинуваченого, те, що він не судимий, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно та те, що він страждає на ряд тяжких хронічних захворювань, у зв`язку з чим йому необхідний постійний нагляд та лікування.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні просив залишити без змін вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року, а касаційну скаргу захисника засудженого - без задоволення.
Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Відповідно пункту 7 частини 2 статті 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасування, якщо у матеріалах справи відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. 
Проте, матеріали кримінального провадження містять журнал судового засідання від 31 березня 2021 року (т. 1, а. п. 58, 59), а зазначення в ньому прізвища свідка ОСОБА_12 замість ОСОБА_11 суд розцінює як описку, що підтверджується відеозаписом зазначеного судового засідання. Згідно з відеозаписом судового засідання від 31 березня 2021 року, допит свідка ОСОБА_11 був проведений відповідно до вимог статті 352 КПК.
Щодо доводів захисника про неналежність такого доказу як витяг з ЄРДР, колегія суддів зазначає, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, реєстр - створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом, та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.
Також доводи захисника про те, що ухвалення апеляційним судом рішення за результатами розгляду клопотання про повторне дослідження обставин кримінального провадження має здійснюватися у нарадчій кімнаті, не ґрунтується на вимогах закону.
Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованою відмову суду апеляційної інстанції у повторному дослідженні висновку експерта № 149 та допиті експерта ОСОБА_13 з огляду на таке.
Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин цього кримінального провадження, з якими погодився апеляційний суд, 02 жовтня 2020 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку по АДРЕСА_1 , з мотивів особистих неприязних відносин, в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, взявши зі столу кухонний ніж, умисно наніс ОСОБА_9 в ділянку розташування життєво важливих органів та черевну порожнину два удари.
При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки зліва, рани нижньої долі лівої легені, пошкодження міжреберного м`яза, артерій на рівні 7,8 міжребер`я, які мають ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Висновком експерта № 149 (т. 1, а. п. 79 - 81) встановлено, що причиною смерті ОСОБА_8 згідно записів медичної документації та судово-медичної експертизи трупа, являється проникаюче колото різане поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, яке ускладнилось внутрішньою кровотечою, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання та функцій центральної нервової системи.
Відповідно до вимог пункту 2 частини 3 статті 374 КПК, у разі визнання особи винуватою, у вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Вбачаючи очевидну невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження в частині нанесення ОСОБА_7 ударів ножом у черевну порожнину, сторона захисту і заявляла клопотання про повторне дослідження висновку експерта № 149 та допит експерта ОСОБА_13 , що на погляд колегії суддів, є небезпідставним.  
Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтями 2, 7, 370, 404, 419 КПК  при перегляді оспорюваного вироку апеляційний суд, дотримуючись засад кримінального провадження, зобов`язаний ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, з`ясувати, чи повно, всебічно та об`єктивно здійснено судове провадження, чи було у передбаченому вказаним Кодексом порядку здобуто докази обвинувачення, чи оцінено їх місцевим судом із додержанням правил статті 94 цього Кодексу і відповідно до тих доказів, чи правильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Тобто у цьому рішенні слід проаналізувати аргументи скаржника і, зіставивши їх із фактичними даними, наявними у справі, дати на кожен із них вичерпну відповідь.
Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених статтею 404 КПК. Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Зазначених вимог суд апеляційної інстанції не дотримався і передчасно зробив висновок про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в частині правильності встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Допущені апеляційним судом порушення є істотними, оскільки вони перешкодили цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до положень статті 438 КПК є підставою для його скасування.
Таким чином, касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Оскільки ухвала суду апеляційної інстанції скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, інші доводи сторони захисту підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді. 
Під час нового розгляду апеляційному суду слід взяти до уваги наведене, з додержанням вимог кримінального процесуального закону ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.
Згідно з положеннями частини 3 статті 433 КПК суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції.
З метою запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_7   запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
у х в а л и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року стосовно  ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 03  червня 2023 року включно.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                                                ОСОБА_2                                          ОСОБА_3