Ухвала
25 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 500/7452/18
провадження № 61-3173св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від свого імені і від імені ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України 
до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про виселення,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 
від 26 жовтня 2020 року позовну заяву задоволено. Виселено 
ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені і від імені ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року в частині вимог військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 
та ОСОБА_1 про виселення залишено без змін.
У березні 2023 року через систему «Електронний Суд»  ОСОБА_1 , яка діє від свого імені і від імені ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 січня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень 
 ОСОБА_1 , яка діє від свого імені і від імені ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, 
що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 524/4914/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 493/1942/15-ц, 
від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17, від 24 жовтня 2018 року 
у справі № 490/12384/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі 
№ 760/13113/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 466/7546/16-ц, 
від 27 червня 2019 року у справі № 337/1760/17, від 05 серпня 2019 року 
у справі № 638/11945/16, від 27 листопада 2019 року у справі № 368/750/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 753/10297/16-ц, від 18 грудня 
2019 року у справі № 753/21820/17, від 26 лютого 2020 року у справі 
№ 333/6160/17, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, 
від 25 серпня 2020 року у справі № 206/3425/18, від 09 грудня 2020 року 
у справі № 442/7187/18, від 16 грудня 2020 року у справі № 206/4028/18, 
від 22 грудня 2020 року у справі № 761/14426/17, від 22 вересня 2021 року 
у справі № 759/14973/17, від 16 лютого 2022 року у справі № 753/22141/19, суди не дослідили зібрані у справі докази (пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
У квітні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, 
що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом 
не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто 
не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, 
що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцять статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про виселення призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів 
у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                       С. Ф. Хопта
 
      О. М. Осіян
 
      Є. В. Синельников