ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 332/437/23                                 Головуючий в 1 інст. Яцун О.С. 
Провадження № 33/807/453/23                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
26 травня 2023 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , захисника - адвоката Куртова М.В., за апеляційною захисника скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Куртова М.В. на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працевлаштований машиністом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-
В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 22.01.2023 о 12-37 год. на 312 км автодороги Харків-Сімферополь водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager на місці зупинки та у медичному закладі відмовився в присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_1  - адвокат Куртов М.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що відмова від огляду була спровокована працівниками поліції, які незаконно, не пояснюючи причини, здійснили зупинку автомобіля та провели огляд транспортного засобу. 
Під час події на ОСОБА_1 здійснювали психологічний тиск, йому погрожували забрати майно - транспортний засіб та намагалися останнього спровокувати на вчинення правопорушення. 
Після того, як працівники поліції змусили ОСОБА_1 відмовитися від огляду, віддали йому документи та дозволили здійснювати рух за кермом свого автомобіля. 
Тобто, апелянта не було відсторонено від керування транспортним засобом та взагалі в супереч вимог національного закону дозволено подальший рух автомобіля. 
Поліція проігнорувала вимоги законодавства, оскільки посадові особи не здійснювали безперервну зйомку і фіксацію події, надали суду докази, що вигідні стороні обвинувачення і цим самим спотворила дійсні обставини. 
Працівники поліції під час події не вказали ОСОБА_1 , що в нього виявлені певні ознаки сп`яніння, лише формально вказали, що він повинен пройти огляд через виявлені ознаки сп`яніння. 
В матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. 
Просить апеляційний суд постанову місцевого суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України, ОСОБА_1 дотримано не було.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №178347 (а.с.4), яким ОСОБА_1  звинувачено в тому, що він 22.01.2023 о 12-37 год. на 312 км автодороги Харків-Сімферополь, керував автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager на місці зупинки та у медичному закладі відмовився в присутності свідків. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2023 року (а.с.5), яким встановлено, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння пальців рук. 
- на оптичному носії інформації у вигляді СД-диску (а.с.6), який містить відеозаписи з місця події; 
- в письмових поясненнях свідків події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8-9), якими встановлено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. 
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини. 
Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними, виходячи з наступного.
Зокрема, доводи про те, що відмова була спровокована працівниками поліції, які незаконно здійснили зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 спростовують змістом відеозаписів (а.с.6), з яких встановлено, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції. Під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю. В присутності свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Відеозаписи не містять відомостей, які б свідчили, що працівники поліції здійснювали активні дії відносно ОСОБА_1 для провокування вчинення порушення. 
Отже, на переконання апеляційного суду, вказані доводи є лише способом захисту від висунутого обвинувачення. 
Доводи з приводу порушення поліцейськими безперервності відеофіксації, у зв`язку з чим відеозапис неможливо вважати допустимим доказом, є безпідставними, оскільки відеозапис проводився на місці вчинення правопорушення і на ньому в повному обсязі зафіксовано розвиток подій, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже, він є одним з доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі, складеному повноважною на те особою.
Між тим, в апеляційній скарзі не вказано, які обставини, що істотно можуть вплинути на висновки по суті правопорушення, поліцейським не були зафіксовані під час використання відеофіксації.
Навпаки, апеляційним судом встановлено, що змістом відеозаписів зафіксовано те, що під час події у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого, ОСОБА_1 виразив відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.5 ПДР України.
Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.
Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процессуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду, прийнята щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для скасування не вбачається.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Куртова М.В. залишити без задоволення. 
Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 332/437/23