16.06.23
22-ц/812/621/23
Справа №474/769/22
Провадження № 22-ц/812/621/23
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
16 червня 2023 року                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С., 
за відсутності учасників справи, повідомлених про дату, час та місце розгляду справи належним чином,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , 
яка подана адвокатом Шалару Олексієм Іллічем,
на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2023 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Соколом Ф.Г., дата складання повного тексту незазначена, за заявою представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини.
14 квітня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом даного позову є виключення запису як батька з актового запису про народження дитини. Позов подано у листопаді 2022 року. Весь цей час з позивача незаконно утримуються аліменти. В подальшому це може утруднити виконання рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області.
Враховуючи, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, наявність законних підстав для застосування заходу забезпечення позову у вказаній справі, шляхом заборони вчинення певних, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України, просив зупинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за судовим наказом Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2022 року по справі № 474/990/21 (провадження № 2-н/474/1/22).
Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.
Мотивуючи ухвалу суд першої інстанції вказав, що стягнення на підставі виконавчого документа про зупинення якого просить у своїй заяві про забезпечення позову представник позивача, стосується саме виконання судового рішення, що набрало законної сили, що є недопустимо, що узгоджується і правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18.
Крім цього, зупинення виплати аліментів на утримання дитини за виконавчим провадженням, фактично зупинить виконання судового рішення, порушить права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду та порушить інтереси неповнолітньої дитини.
Також суд вказував, що на підтвердження факту стягнення аліментів, представником позивача не надано ні копії, ні оригіналу судового наказу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2022 року по справі № 474/990/21 (провадження № 2-н/474/1/22).
Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Шалару О.І. подав апеляційну скаргу в якій зазначав, що при розгляді справи та її постановлені, суд першої інстанції в порушення процесуальних норм дійшов помилкового висновку про відмову у забезпеченні позову, шляхом зупинення стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за судовим наказом. За такого, просив про її скасування та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Вказує, що позов подано у листопаді 2022 року. Весь цей час з позивача незаконно утримуються аліменти. В подальшому це може утруднити виконання рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області.
Таким чином, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення, а також ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, наразі вбачається, що у разі не застосування заходів забезпечення позову, позивач знаходиться в нерівних правах з відповідачем, оскільки позивач не може належним чином захистити своє порушене право, що є недопустимим.
Щодо зазначеного судом про ненадання позивачем ні копії, ні оригіналу судового наказу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2022 року по справі № 474/990/21 (провадження № 2-н/474/1/22)апелянт вказує, що оригінал судового наказу про стягнення аліментів отримувала відповідач та подала його до виконавчої служби, оскільки саме вона в справі по стягненню аліментів є стягувачем, а отже у позивача не було і не має оригіналу та копії зазначеного судового наказу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
У судове засідання учасники справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися.
Від представника відповідача адвоката Дронова А.О. на електронну адресу апеляційного суду надійшла заяви про розгляд справи без його участі та участі відповідача, просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.
У заяві, яка надійшла на електронну адресу апеляційного суду, відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області просив слухати справу без їх участі, задоволення вимог залишити на розсуд суду. 
Від представника відповідача адвоката Дронова А.О., просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін відділу ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області на електронну адресу суду надійшла заяви про розгляд справи без їх участі та просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, задоволення вимог залишити на розсуд суду. 
Вищевказане в силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту ст.367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає в повній мірі.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав до вчинення такої процесуальної дії.
З таким висновком суду колегія суддів апеляційного суду погоджується в повній мірі з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.
Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Апеляційним судом встановлено, що судовим наказом Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2022 року у справі №474/990/21 стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу 26 листопада 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У цій справі предметом позову є виключення з актового запису за № 43 від 11 травня 2012 року, виданого Врадіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про народження ОСОБА_4 , відомостей про батька.
За таких обставин, захід забезпечення позову позивача у цій справі шляхом зупинення стягнення аліментів за судовим рішенням у вигляді судового наказу в іншій цивільній справі є неспівмірним із заявленими позовними вимогами позивача у цій справі( ч.3 ст.150 ЦПК України).
Суд першої інстанції, дослідивши зміст позовної заяви та поданої заяви про забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до задоволення заяви, остільки предметом заявленого по справі спору є оспорення батьківства, в той час як наслідком виконання рішення суду, у випадку доведеності вимог, слугуватиме виключення відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану з актового запису про народження дитини даних щодо батька дитини.
Крім того, в силу вимог закону, зокрема п. 2 постанови Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо взагалі забезпечувати позов позивача у цій справі шляхом зупинення виконання судових рішень в іншій справі, що набрали законної сили (судовий наказ про стягнення аліментів, ухвала суду про обмеження боржника у праві виїзду за межі України).
Отже, районний суд, здійснивши аналіз співмірності запропонованих позивачем заходів забезпечення позову з предметом спору, давши належну оцінку доводам заяви про забезпечення позову на підтвердження наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної заяви, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав до задоволення поданої по справі заяви.
Окрім цього, апеляційний суд враховано положення ст.180 СК України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та відсутність наведених у заяві належних правових підстав до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів.
Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи й доводи апеляційної скарги ці висновки не спростовують.
Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.
За таких обставин, у задоволенні поданої по справі апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Шалару Олексієм Іллічем, залишити без задоволення, ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська

Судді                                                                        Т.М. Базовкіна 

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 16 червня 2023 року.