ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 679/192/22
Провадження № 22-ц/4820/233/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю: позивача, його представника, відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 679/192/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником – адвокатом Бережним Олександром Володимировичем, на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року в складі судді Стасюка Р.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про визначення порядку участі у вихованні дитини.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в:
У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив: встановити йому наступний порядок участі у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 
-в перші та треті вихідні місяця від п`ятниці 20:00 до неділі 17:00;
-в інші дні та години тижня за попередньою домовленістю між батьками дітей; 
-у канікулярний період – на половину терміну канікул забирати дітей за місцем проживання батька. Після повертати дітей за місцем проживання матері; 
-безперешкодно спілкуватись з дітьми за допомогою засобів зв`язку (телефон, інтернет).
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначав, що з 17 вересня 2002 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, у шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 жовтня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю.
Позивач вказував, що хоче спілкуватися та бачитися з дітьми, однак відповідачка при зустрічах влаштовувала сварки, оскільки не бажала, щоб батько спілкувався з дітьми, заперечувала проти їх зустрічей. Протягом 2020 року він неодноразово звертався до Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради із заявами щодо визначення порядку участі батька у вихованні дітей і рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 13 лютого 2020 року № 92/2020 встановлено порядок участі батька у вихованні дітей, однак, відповідачка не дотримується визначеного рішенням суду порядку участі батька у вихованні дітей, всіляко перешкоджає у спілкуванні з ними, змінила місце свого проживання та не повідомляє про місцезнаходження дітей, класному керівнику сина заборонила повідомляти батьку про успішність дитини у школі.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 у частині встановлення порядку участі у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишено без розгляду, з підстав передбачених п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року позов задоволено частково, встановлено ОСОБА_2 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
-в перші та треті вихідні місяця від 20 години 00 хвилин п`ятниці до 17 години 00 хвилин неділі, з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини;
-в інші дні та години тижня за попередньою домовленістю між батьками дитини;
-у період канікул, на не менш як на 1/2 їх тривалості, мати можливість забирати дитину за місцем проживання батька, після чого повертати дитину за місцем проживання матері.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 994 грн 20 коп.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Бережний О.В. подали апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, посилаються на неповне з`ясування судом всіх обставин справи та порушення норм процесуального права. Так представник апелянтки зазначає, що позивачем не доведено факт перешкоджання йому у спілкуванні та виховання дітей, не надано позивачем доказів невиконання рішення, яким встановлено порядок участі батька у вихованні дітей. Крім того, судом при вирішенні спору не з`ясовано ставлення позивача до дітей та чи виконує він свої обов`язки щодо дітей, їх вік, зокрема той факт, що сину виповнилося вже 14 років. Також посилається представник апелянтки, що в ході розгляду справи ухвалою суду від 28 квітня 2022 року зобов`язано Службу у справах дітей Одеської міської ради подати письмовий висновок щодо розв`язання спору між батьками про встановлення способу участі батька у вихованні дітей, однак вказана ухвала в цій частині залишилася без виконання, крім того, суд не залучив до участі в справі Службу у справах дітей Одеської міської ради, враховуючи місце проживання дітей, як належну юридичну особу.
На думку представника апелянта, неодноразові зверненні позивача до служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради із заявами щодо визначення порядку участі батька у вихованні дітей не є доказом перешкоджання позивачу з боку відповідачки у реалізації права на спілкування з дітьми та участі у їх вихованні. Також, зміна відповідачкою свого місця проживання не є перешкодою позивачу у спілкуванні з дітьми.
Тому, ОСОБА_1 та її представник – адвокат Бережний О.В. просили скасувати рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Волков С.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Оскільки ОСОБА_2 із відповідачкою не зміг знайти згоди щодо порядку його участі у вихованні спільних дітей, він змушений був звертатися до суду до Органу опіки та піклування Нетішинської міської ради і рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 13 лютого 2020 року № 92/2020 встановлено порядок участі батька у вихованні дітей, проте відповідачка своєю поведінкою постійно створювала позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми, а потім взагалі змінила своє та дітей місце проживання, не повідомивши про це позивача. Крім того, про небажання відповідачки щоб ОСОБА_2 приймав участь у вихованні дітей свідчить і подана нею апеляційна скарга. Встановлюючи порядок побачень батька з дитиною, суд враховував інтереси дитини, вік, режим навчання та відпочинку, а також положення законодавства України, натомість відповідачка свого варіанту порядку періодичних побачень з дитиною не запропонувала. Також зазначає представник позивача, що ОСОБА_2 виконує свій обов`язок як батько дітей, регулярно сплачує аліменти на сина та оплату вартості навчання та проживання доньки у гуртожитку, що підтверджується доданими до відзиву документами.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що 17 вересня 2002 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 жовтня 2019 року.
       Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати із матір`ю за місцем її проживання. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , а також його мати ОСОБА_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_2 звертався до Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради з проханням прийняти рішення, яким визначити спосіб його участі в вихованні дітей.
Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 13.02.2020 року № 92/2020 визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні неповнолітньої (на той час) дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спілкування з ними таким чином: визначено дні зустрічі та особистого спілкування батька з дітьми, таким чином: щовівторка та щочетверга від 15 до 17 години; в перші та треті вихідні місяця від 20 години п`ятниці до 17 години неділі (за бажанням дітей); в інші дні та години тижня за попередньою домовленістю між батьками.
В зв`язку з невиконання ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 13.02.2020 року № 92/2020 ОСОБА_2 неодноразово звертався з відповідними заявами до начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, в яких зазначав, що матір дитини - ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні сином.
На виконання ухвали апеляційного суду виконавчим комітетом Нетішинської міської ради Хмельницької області суду надано висновок №11/08-03-17/23 від 03 травня 2023 року щодо участі позивача ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За даним висновком визначено порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спілкування з ними таким чином: в перші та треті вихідні місяця від 20.00 години п`ятниці до 17.00 години неділі з урахуванням стану здоров`я, потреб, інтересів та бажання дитини; в інші дні та години тижня за попередньою домовленістю між батьками, у період канікул, на не менш як на 1/2 їх тривалості, мати можливість забирати дитину за місцем проживання батька, після чого повертати дитину за місцем проживання матері.
Отже між батьками існує спір щодо порядку участі батька у вихованні сина ОСОБА_5 .
Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження дитини, рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області висновками органу опіки і піклування та іншими матеріалами справи. 
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. 
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно статті 158 СК України  за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо у той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач прагне спілкуватися з сином ОСОБА_6 та приймати участь у його вихованні.
Також суд апеляційної інстанції констатує, що встановленим є факт конфліктної ситуації між сторонами, їх неприязних стосунків, наявність спору між батьками щодо участі батька у вихованні дитини і вільно досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні із нею вони не можуть.
Вирішуючи спір між батьками щодо участі батька у вихованні дитини, суд першої інстанції враховував всі обставини справи, зокрема вік і стан здоров`я неповнолітнього ОСОБА_4 , режим дня дитини, тощо.
Суд дотримався розумного балансу на участь обох батьків у вихованні сина, що сприятиме у повній мірі його нормальному розвитку і забезпечить рівність прав батьків у вихованні дитини.
Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено факт перешкоджання йому у спілкуванні та виховання дітей та невиконання суду, яким встановлено порядок участі батька у вихованні дітей, слід відхилити, оскільки вони суперечать встановленим обставинам справи.
Вказані твердження апелянта спростовуються рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 13.02.2020 року № 92/2020 щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 за його заявою, неодноразовими зверненнями позивача до Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, в яких зазначав, що матір дитини - ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні сином, скріншотами переписки позивача і відповідача в соціальних мережах та мережах зв`язку та іншими письмовими доказами.
Що стосується доводів апелянта, щодо ненадання письмового висновку органів опіки і піклування щодо розв`язання спору між батьками про встановлення способу участі батька у вихованні дітей, то в матеріалах справи наявне рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 13.02.2020 року № 92/2020, також на виконання ухвали апеляційного суду виконавчим комітетом Нетішинської міської ради Хмельницької області суду надано висновок №11/08-03-17/23 від 03 травня 2023 року щодо участі позивача ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якими за заявою позивача визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина і таке рішення органу опіки і піклування враховано судами при розгляді справи по суті.
Також суд відхиляє посилання апелянта на ту обставину, що суд не залучив до участі в справі Службу у справах дітей Одеської міської ради, оскільки як вбачається з матеріалів справи місце проживання відповідачки та сина ОСОБА_5 зареєстровано в м. Нетішин Хмельницької області та відсутні дані про реєстрацію місця проживання в м. Одеса.
Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги щодо заробітної плати позивача, його майнового та житлового стану, оскільки такі твердження не мають значення при вирішенні спору про участь батька у вихованні дитини.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою її представником – адвокатом Бережним Олександром Володимировичем, залишити без задоволення.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 червня 2023 року.

        Судді                                         А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова