ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю потерпілої ОСОБА_1 ,захисника Божеску Г.В. провадження у справі про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 травня 2023 року, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

       Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 травня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП. На підставі ст.22 КУпАП суд звільнив його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Згідно протоколу та постанови, 09 березня 2023 року, близько 19 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме: умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, шарпання за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
       На таке судове рішення потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову суду та прийняти нову,якою накласти на ОСОБА_2 стягнення за ст.173-2 ч.1 КУпАП у виді штрафу. 
Вказує,що повністю згідна із постановою в частині визнання ОСОБА_2 винуватим,однак не згідна із тим,що вчинене ним правопорушення є малозначним.
Посилається на те,що, починаючи з 24 вересня 2019 року, ОСОБА_2 переслідує та застосовує до неї психологічне та фізичне насильство, і це змушує її перебувати в постійному страху за своє життя та здоров`я.Викладене підтверджується відповіддю ЧРУП від 03.04.2023 року.

Провадження №33/822/383/23 Головуючий у І інстанції: Піхало Н.В.
Категорія: ст. 173-2 ч.1 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Твердить,що 09.03.2023 року ОСОБА_2 на вул.Кобилянської вчинив конфлікт,під час якого,окрім дій,за які складено протокол за ст.173-2 ч.1 КУпАП,також заподіяв їй легкі тілесні ушкодження та було зареєстроване кримінальне провадження. 
Наголошує, що з метою свого захисту отримала рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.05.2023 року, яким видано обмежувальний припис у виді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладено на нього на строк 4 місяці обов`язок щодо заборони перебування у місці проживання (перебування), не наближатися на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 особисто та через третіх осіб розшукувати, вести листування, телефонувати та контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 
Вважає висновки районного суду щодо застосування до ОСОБА_2 вимог ст. 22 КУпАП передчасними та такими, що не відповідають особі правопорушника та характеру вчинених ним дій.

ОСОБА_2 належним чином та завчасно повідомлений про час та місце апеляційного розгляду,до апеляційного суду не з`явився,клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.За таких обставин відповідно до ст.294 ч.6 КУпАП неявка ОСОБА_2 не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доводи потерпілої та її захисника,які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вважаю, що таких вимог районний суд дотримався не в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП,у апеляційній скарзі не оспорюється.
Зі змісту постанови суду вбачається,що у районному суді ОСОБА_2 повністю визнав вину у вчиненні правопорушення за ст.173-2 ч.1 КУпАП.
Апеляційну скаргу на постанову суду,якою він визнаний винуватим за ст.173-2 ч.1 КУпАП, ОСОБА_2 не подавав.
За таких обставин апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження висновків районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення,які не оспорюються у апеляційній скарзі..

Разом із тим,висновки суду в частині застосування вимог ст.22 КУпАП у цьому провадженні є передчасними та невмотивованими,оскільки суд у рішенні не навів жодних обставин та підстав для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі цієї норми закону.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
За малозначне правопорушення може бути зроблено усне зауваження, однак переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють оцінити правопорушення як малозначне законодавство не містить. 
Питання про необхідність чи недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою), виходячи з того, що малозначні правопорушення не являють собою великої суспільної небезпеки; у вчиненні яких порушник щиро розкаявся; не заподіяли або не здатні були заподіяти значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим, охоронюваним законом, цінностям; якщо матеріальна шкода, завдана таким правопорушенням, є незначною та була добровільно і в повному обсязі відшкодована правопорушником до вирішення питання по суті.

Приймаючи рішення,районний суд таким обставинам оцінки не надав та прийняв рішення про звільнення ОСОБА_2 за малозначністю правопорушення,яке вимогам закону не відповідає.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства,тобто умисного вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст.1 ч.1 п.14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»психологічне насильство-форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається із матеріалів справи,у тому числі долученої до апеляційної скарги копії відповіді ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області від 03.04.2023р. потерпіла ОСОБА_1 неодноразово зверталась до поліції із повідомленнями про неправомірні дії щодо неї ОСОБА_2 .
Зокрема,за змістом листа, 24.09.2019р. о 22:47 год. до підрозділу поліції надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що гр. ОСОБА_2 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , в ході словесного конфлікту наніс ОСОБА_1 тілесні ушкодження,було прийняте рішення про внесення відомостей до ЄРДР за ст.125 КК України.
19.01.2020р. о 21:33 год. до підрозділу поліції надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що гр. ОСОБА_2 , перебуваючи на пл. Центральній, 1, в ході конфлікту побив ОСОБА_1 , чим спричинив тілесні ушкодження, було прийняте рішення про внесення відомостей до ЄРДР за ст.125 КК України.
Також 31.01.2020р. о 10:27 год. до підрозділу поліції надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що гр. ОСОБА_2 , прийшовши до ОСОБА_1 на роботу у ТЦ «Формаркет», погрожував неприємностями.
Звернення потерпілої ОСОБА_1 про вчинення ОСОБА_2 щодо неї неправомірних дій мали місце також 13.03.2023 року та 21.03.2023 року про те,що ОСОБА_2 переслідує її. За зверненням від 17.03.2023 року про нанесення ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень були внесені відомості до ЄРДР за ст.125 ч.1 КУпАП
(а.с.41-42)

Окрім того, ОСОБА_1 зверталась до Шевченківського суду із заявою,у якій вказувала, що через систематичне переслідування, залякування, погрози, психологічний тиск, нецензурну лайку,образи з боку ОСОБА_2 ,які мали місце неодноразово у період часу 09.03.2023-23.05.2023 року постійно перебуває у стресовому стані,відчуває страх за своє життя та змушена проживати у притулку для захисту жінок,потерпілих від домашнього насильства у м.Чернівці.
Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31.05.2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 ,видано обмежувальний припис у виді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , яким заборонено ОСОБА_2 на строк 4 місяці перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ; наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та місця її роботи у ТЦ «Формаркет» по вул. Небесної сотні, 19В в м. Чернівці, заборонено ОСОБА_2 особисто чи через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб (а.с.36-40).

Враховуючи викладені вище обставини,особу правопорушника та його поведінку відносно потерпілої,характер скоєного 09.03.2023 року правопорушення,наслідки для психічного здоров`я потерпілої апеляційний суд вважає,що вчинені ним дії,які складають суть адміністративного правопорушення у цьому провадженні не можна вважати малозначними.

Отже,звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та особі правопорушника,на що слушно посилається потерпіла у апеляційній скарзі та в цій частині апеляційні вимоги є обгрунтованими.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення апеляційний суд враховує,що відповідно до ст.38 КУпАП стягнення за вчинення правопорушення у справі,яка підвідомча суду,може бути накладене не пізніш як через 3 місяці з дня його вчинення,а при триваючому правопорушенні-3 місяці з дня виявлення.
Адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_2 09.03.2023 року та не є триваючим,строк накладення адміністративного стягнення закінчився 09.06.2023 року.
Отже,апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити,постанову суду скасувати та прийняти нову,якою визнати ОСОБА_2 винуватим за ст.173-2 ч.1 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.247 п.7 КУпАП.
Керуючись ст.ст.38,247,294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілої  ОСОБА_5  задовольнити частково.
Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 травня 2023 року щодо ОСОБА_2 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та провадження у справі закрити на підставі ст.247 п.7 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду О.О.Дембіцька