ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 р.	Справа № 440/17667/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. ,
за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2022, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 01.06.22 року по справі № 440/17667/21
          за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "Відродження"  
          до           Головного управління ДПС у Полтавській області                   
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство "ВІДРОДЖЕННЯ" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Полтавській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Полтавській області від 23.07.2021 №0049761810.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийняття ГУ ДПС у Полтавській області податкового повідомлення-рішення від 23.07.2021 №0049761810, оскільки ані при проведенні камеральної перевірки товариства, за результатами якої було винесено вказане рішення, ані під час процедури адміністративного оскарження такого рішення контролюючим органом не було доведено, що позивачем умисно не була сплачена узгоджена сума грошового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2021 року в розмірі 762969,79 грн. Необхідність збирання доказів умислу (фактичних даних, що підтверджують наявність діяння платника податків, спрямованого на створення умов для невиконання податкових зобов`язань) свідчить про те, що наявність умисного вчинення податкового правопорушення не може бути встановлена в межах камеральної перевірки платника податків.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "ВІДРОДЖЕННЯ" було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Полтавській області від 23 липня 2021 року №0049761810.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "ВІДРОДЖЕННЯ" витрати по сплаті судового збору в сумі 2861,14 грн 
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягав на правомірності податкового повідомлення-рішення від 23.07.2021 №0049761810, з огляду на порушення позивачем термінів сплати узгоджених сум податкових (грошових) зобов`язань, передбачених п.57.1 ст.57 розділу ІІ, п.203.2 ст.203 ПК України. Пояснив, що ТОВ          підприємство «ВІДРОДЖЕННЯ»          подано до контролюючого          органу          податкову          декларацію          з ПДВ          за          лютий 2021          рік рєєстраційний №9057763968  від           22.03.2021),          в які задекларовано          узгоджене податкове зобов`язання          у сумі 762971,00          грн.,          граничний          строк          сплати           30.03.2021, фактично сплачені 31.03.2021          року. У зв`язку з викладеним вважає, що підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення відсутні, що зумовлює відмову у задоволенні позову ТОВ          підприємство «ВІДРОДЖЕННЯ»
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому виклав свій погляд на обставини справи та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що  ТОВП "Відродження" зареєстроване в якості юридичної особи 31.10.2007, номер запису про реєстрацію юридичної особи в ЄДР 15801020000000391 /а.с. 18-23/.
30.06.2021 посадовою особою контролюючого органу відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статей 75, 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року ТОВП "Відродження" (код ЄДРПОУ 34865259), результати якої оформлені актом від 30.06.2021 №4901/16-31-18-10-10/34865259 /а.с. 96-102/.
За висновками вказаного акту встановлено несвоєчасну сплату та несвоєчасне подання платіжного доручення на сплату узгодженої суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2021 року в розмірі 762969,79 грн, чим порушено пункт 57.1 статті 57 та пункт 203.2 статті 203 ПК України. Так, ТОВП "Відродження" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2021 року 22.03.2021 (№9057763968). Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України граничний термін подання податкової декларації - 22.03.2021. Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року (№9057763968 від 22.03.2021) ТОВП "Відродження" узгоджена сума грошового зобов`язання, яка підлягає сплаті становить 762971,00 грн. Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України граничний строк сплати податкового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2021 року - 30.03.2021. Зараховано наявною переплатою 1,21 грн. Станом на 31.03.2021 податкове зобов`язання в сумі 762969,79 грн залишилося непогашеним. На порушення пункту 57.1 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 ПК України сплата проведена товариством 31.03.2021. Надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, платіжні доручення №205338368 в сумі 10,00 грн та №205390647 в сумі 762959,79 грн, тобто із затримкою на 1 календарний день.
На підставі висновків акту перевірки від 30.06.2021 №4901/16-31-18-10-10/34865259 ГУ ДПС у Полтавській області 23.07.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення №0049761810, яким до товариства застосовано штраф на суму 190742,45 грн /а.с. 104-150/.
В результаті оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 23.07.2021 №0049761810 в адміністративному порядку скарга платника податків була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін /а.с. 40-43/.
Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності спірного податкового-повідомлення рішення, винесеного відповідачем за відсутності підстав для застосування штрафу відносно Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "ВІДРОДЖЕННЯ, оскільки позивачем було своєчасно сплачено  задекларовані у податковій декларації з ПДВ за лютий 2021 року зобов`язання з ПДВ.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.
Цим Кодексом передбачено функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).
Зокрема, як встановлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
У розумінні підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій(розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
На виконання приписів підпункту16.1.4пункту16.1статті16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 36.1статті36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. 
За змістом положень статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Пунктом 31.1 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Відповідно до пункту46.1статті46 ПК Україниподаткова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно зі статтею 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Приписами пункту 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом57.1статті57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (п. 49.20 ст. 49 ПКУ).
Так, Постановою Верховного суду від 09.06.2015р. по справі №21-18а15 встановлено, що у разі якщо останній день строку подання податкової декларації, передбачений пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПКУ, припадає на вихідний або святковий день, граничним строком подання такої декларації є перший після нього робочий день. Тому початок перебігу встановленого п.57.1 ст.57 ПКУ десятиденного строку для сплати зазначеного у декларації податкового зобов`язання пов`язаний саме із таким робочим днем. Оскільки останній день строку подання Товариством податкової декларації, припав на вихідний день , граничним строком подання такої декларації є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем (понеділок), і саме від цієї дати розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання відповідним платником».
У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
-при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (пункт126.1статті126 ПК України).
Таким чином, відповідальність у вигляді штрафу, відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, застосовується у разі якщо платник податків протягом строків, визначених цим Кодексом, не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання або грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, яке є узгодженим та строк сплати якого настав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що  граничним строком подання товариством податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року є операційний (банківський) день, що настає за вихідним - 22.03.2021 (понеділок), оскільки 20 календарний день, що настає за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, припав на вихідний день (суботу 20.03.2021).
Отже, з дотриманням визначених законодавством строків позивачем 22.03.2021 було подано до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за лютий 2021 року, якою задекларовано до сплати суму податку у розмірі 762971,00 грн /а.с. 94-95/.
Учасниками справи не заперечується та обставина, що переплату в сумі 1,21 грн було зараховано в рахунок погашення вказаного вище зобов`язання з ПДВ.
Решту ж податкового зобов`язання з ПДВ за лютий 2021 року в сумі 762969,79 грн товариство сплатило 31.03.2021 згідно з платіжними дорученнями №205338368 та №205390647, що відповідачем не заперечується та зафіксовано у акті камеральної перевірки.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що товариство своєчасно сплатило суму самостійно визначеного податкового зобов`язання з ПДВ, оскільки граничним строком подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року є операційний (банківський) день, що настає за вихідним - 22.03.2021 (понеділок), останній день десятиденного строку для сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання за такою податковою декларацією припав на 01.04.2021, а встановленими у справі обставинами повною мірою спростовано твердження податкового органу про несвоєчасну сплату позивачем узгоджених сум податкових зобов`язань за вказаною декларацією.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Водночас, докази, на які відповідач посилається в обґрунтування апеляційної скарги, не підтверджують правомірність накладення на позивача штрафу за податковим повідомленням-рішенням 23.07.2021 №0049761810 та були спростовані в ході судового розгляду справи.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення 23.07.2021 №0049761810, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч. 2ст. 2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 по справі № 440/17667/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов   	
Повний текст постанови складено  18.04.2023 року