Справа № 344/10658/20 
Провадження № 22-ц/4808/305/23 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                             Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                        Петріва Д.Б.,
з участю                               представника третьої особи на стороні позивача  АТ  "Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз" адвоката Данилюк Г.Й.,
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тугая І.М., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Барана В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача АТ "Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз" про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу та штрафних санкцій, за апеляційною скаргою ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Пастернак І.А. 08 грудня 2022 року у м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області,
                                                           
                                                           в с т а н о в и в :
У серпні 2020 року ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" подано позов до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 167 863,44 грн, стягнення штрафних санкцій в розмірі 2 509,52 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01.07.2015 року ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» є постачальником природного газу для всіх категорій споживачів у Івано-Франківській області. Відносини між постачальником та споживачами природного газу в тому числі і побутовими споживачами регулюються нормами ЗУ «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу та Типовим договором на постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальник в особі позивача ТОВ «Івано-Франківськгаззбут» виконало свої зобов`язання в частині безперебійного постачання газу, проте відповідач ОСОБА_1 в частині проведення повного розрахунку за надані послуги не виконала та не розрахувалася вчасно і в повному обсязі за надані їй послуги з газопостачання. 
У зв`язку із виникненням боргу за надані послуги з газопостачання на адресу ОСОБА_1   надіслано повідомлення про припинення газопостачання та погашення заборгованості, однак відповідачем відповідну оплату проведено не було. Газопостачання до об`єкту відповідачки, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було припинено у зв`язку  із заборгованістю. 
Станом на 01 серпня 2020 року загальна заборгованість у відповідача перед позивачем складає 170 372, 96 грн, з якою: 167 863,64 грн - заборгованість за спожитий природний газ, 2 509,52 грн - нарахованої пені за період з 01.10.2019 року по 29.02.2020 року. 
Позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» - 167 863, 44 грн заборгованості за спожитий природний газ, 2 509,52 грн нарахованої пені з 01.10.2019 року по 29.02.2020 року, а також 2 555, 59 грн сплаченого судового збору (а.с.1-2, том.1). 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31.03.2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача,  АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" (а.с.51,том.1).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19.05.2022 року залучено до участі в справі за позовом ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу  співвідповідача  ОСОБА_2 (а.с.132,том.1).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.182-185,том.1).
Не погодившись з рішенням суду, представник ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування всіх обставин справи. 
Судом встановлено, що ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" надає населенню послуги з постачання природного газу згідно Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496 (далі Правила).
Відповідачка ОСОБА_1 до 22 травня 2019 року була власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 22.05.2019 року, укладеним між нею та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. та зареєстрованим у реєстрі за № 777, де чітко зазначено хто був власником квартири  і кому вона в подальшому подарована.
В даному випадку висновок суду про те, що місце проживання відповідачки ОСОБА_1 у вказаній квартирі не зареєстровано, доказів її фактичного проживання у ній або наявності в неї права власності на квартиру суду не надано є безпідставним та незаконним, так як саме на власника покладено тягар з належного утримання майна.
Суду були надані відповідні докази щодо споживання газу, окрім того в матеріалах справи знаходиться витяг з фінансового стану по особовому рахунку НОМЕР_1 , в якому відображено об`єми спожитого природного газу, на які здійснено нарахування і відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала той факт, що до травня 2019 року отримувала послугу з газопостачання (про що вказано у заяві про перегляд заочного рішення).
Апелянт звертає увагу суду на те, що товариство стягує заборгованість, яка виникла внаслідок проведеного нарахування в серпні 2019 року, коли оператором ГРМ було виставлено обсяг спожитого газу - 24 396,57 м.куб, на який проведено нарахування. Отже, на обсяг 24 396,57 м.куб нараховано 165 121,11 грн. Товариство не має нормативного регулювання щодо розподілу кубів, проводить нарахування на ті обсяги, що надано оператором ГРМ. Є зафіксований факт оператором ГРМ, знято показник побутового лічильника газу у серпні 2019 року, на підставі чого проведено нарахування, яке підлягає стягненню. 
Відповідач не надала інформацію про обсяг спожитого природного газу на момент відчуження житлової квартири та не здійснила остаточний розрахунок за надані послуги,  не надала жодного підтверджуючого документу про зміну власника та про розірвання договору, а, отже, відповідно до вимог чинного законодавства, споживач зобов`язаний здійснювати оплату за договором на постачання природного газу виходячи з умов договору. Саме ОСОБА_1 є відповідачем по справі, на яку покладено обов`язок з оплати наданий послуг.
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.189-193,том.1).
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явилися представник  ТОВ "Івано-Франківськгаз збут",  про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу  у відсутності представника ТОВ "Івано-Франківськгаз збут".
В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи на стороні позивача  АТ  "Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз" адвоката Данилюк Г.Й., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тугая І.М., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Барана В.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" надає населенню послуги з постачання природного газу згідно Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496 (далі Правила).
Відповідачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Івано-Франківським МУЖКХ 25.02.2000 року на підставі договору від 05.08.1998 року, акту прийому-передачі від 15.02.2000 року, рішення міськвиконкому від 21.12.1999 року №481, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ 25.02.2000 року за № 7471 в реєстрову книгу № 204, реєстраційний номер 12603613, на праві власності належала квартира під АДРЕСА_2 загальною площею 134,0 кв.м., житловою - 79,2 кв.м., яка складалася із чотирьох кімнат. 
Вказана квартира відповідачкою ОСОБА_1 була відчужена ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 22.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 777 (а.с.169, том 1).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.12.2021 року встановлено, що  квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 22.05.2019 року (а.с.100-101, 143).
Із матеріалів справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 в установленому законом порядку приєднана до газорозподільних мереж АТ «Івано-Франківськгаз» до січня 2007 року, що підтверджується планом газопроводу квартири і технічними умовами газопостачання від 18.10.2001 року (а.с.85). Ці обставини у судовому засіданні не оспорюються.
Власником об`єкт постачання (житлової квартири) була ОСОБА_1 ,  між якою  та АТ «Івано-Франківськгаз» укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання та яка постійно споживала природний газ, відповідно являлась побутовим споживачем.
Зазначеному об`єкту  газопостачання було присвоєно спочатку особовий рахунок № НОМЕР_2 , з жовтня 2014 року -№ НОМЕР_3 , а з липня 2015 року -№ НОМЕР_1 .
Також з січня 2018 року, побутовому споживачу ОСОБА_1 , як власниці квартири та суміжному користувачу ринку природного газу було присвоєно ЕІС-НОМЕР_5.
Фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов Типового договору розподілу природного газу є фактичне, безперервне споживання нею природного газу у вищевказаній спірній квартирі, що підтверджується Витягом з робочої бази АТ «Івано-Франківськ» по побутових споживачах за період з січня 2010 року по грудень 2021 року. Відповідно до змісту вказаного Витягу станом на січень 2010 року показник лічильника газу на вищевказаному об`єкті газопостачання був 13340 м.куб. В жовтні 2010 року відповідачка ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_4 природного газу і було зафіксовано показник лічильника -13700 м3; в березні 2011 року -43 м3 на показник лічильника -13700 м3; в січні 2016 року -334,48 м3 на показник лічильника газу-14077,48 м3; в грудні 2016 року -330 м3 на показник лічильника газу -14077,48 м3; за період з грудня 2016 року по 15.08.2019 року на вищевказаному спірному об`єкті газопостачання було спожито 24624,52 м3 на показник лічильника 39 032 м3.
Як в жовтні 210 року на лічильник газу типу «Візар ВР G-4» заводський номер 0288655, 2003 року випуску, контролером було зафіксовано показник 13500 м3, так і станом на 15.08.2019 року, на тому ж лічильнику газу, контролером АТ "Івано-Франківськгаз" було зафіксовано показник 39032 м3 (різниця-25532 м3), що підтверджується витягом картки споживача та фотографією лічильника газу і чинної на даний час робочої бази АТ «Івано-Франківськгаз» по побутових споживачах (а.с. 80-83 том 2)
Ці обставини у судовому засіданні не спростовані.
На адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом надсилалося повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 16.08.2019 (а.с. 6).
Відповідно до робочого листка контролера №36 за серпень 2019 року, контролером зафіксовано показник лічильника газу 39032м.куб. (а.с.60-61, том.1).
Згідно Акту №16 про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) побутовому споживачу (населенню) від 04.09.2019 року, квартиру АДРЕСА_2 механічно від`єднано від газових мереж зваркою з квартири АДРЕСА_5 (а.с.58-59,том.1).
Як вбачається з відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Івано-Франківській області від 03.09.2020 року місце реєстрації ОСОБА_1 не встановлено (а.с.19).
Таким чином, заборгованість за оплату послуг з постачання газу в квартирі АДРЕСА_3 виникла за період з 01.01.2016 року по 01.09.2019 року.
Станом на 01 серпня 2020 року загальна заборгованість у відповідача перед позивачем складає 170 372,96 грн, з якої: 167 863 ,44 грн- заборгованість за спожитий природний газ; 2509,52 грн нарахованої пені за період з 01 жовтня 2019 року по 29 лютого 2020 року.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд, виходив з того, що позов пред`явлено до ОСОБА_1 , яка з 22 травня 2019 року не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , отже в період з 20.05.2019 року 01.09.2019 року не була споживачем газу, тому не може нести тягар цивільно-правової відповідальності за споживання комунальних послуг в період з 20.05.2019 року 01.09.2019 року. Також позивачем не доведено факту надання відповідачам послуг щодо постачання природного газу у період з січня 2016 року по вересень 2019 року, оскільки суду не надані будь-які документи, які підтверджують дійсні показники лічильника природного газу відповідачів. Жодних позовних вимог до ОСОБА_2 позивачем не заявлялось, уточнюючих позовних вимог позивач не подав. Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача, тому відсутні і підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.
З такими висновками апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.
Правовідносини, які виникли між відповідачкою ОСОБА_1 як споживачем природного газу та газорозподільною організацією, врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України «Про житлово-комунальні послуги»  № 1875-IV від 24 червня 2004 року, який був чинним до 01.05.2019 року в цілому,  Законом України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" (набрав чинності з 10 грудня 2017 року та введений в дію з 10 червня 2018 року в тій частині, в якій посилається суд), з  Законом України «Про ринок природного газу» № 329-VIII від 9 квітня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною першою статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  № 1875-IV від 24 червня 2004 року і  частинами першою та третьою статті 2 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги"  визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання послуг споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  № 1875-IV від 24 червня 2004 року і  статті 5 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" послуги з постачання та розподілу природного газу належать до комунальних послуг.
Умови та порядок  надання послуг з постачання та розподілу природного газу визначені положеннями статей 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  № 1875-IV від 24 червня 2004 року і  19 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" .
У статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  № 1875-IV від 24 червня 2004 року передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
За змістом положень частини 1 статті 17, статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  № 1875-IV від 24 червня 2004 року і  частини 1 статті  29 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна, зокрема, для зняття контрольних показників засобів обліку тощо,  зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
У частині другій статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»  визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу.
У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.
Відносини, які виникають між постачальником і споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами ГРМ, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила).
Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС. (п.2 Розділу I  Загальних положень). 
Поняття побутового споживача визначено як фізичної особи, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.5 п.2 Розділу I  Загальних положень Правил). 
Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на договірних засадах, змістом яких є обов`язок постачальника  поставити природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), обов`язок оператора ГРМ надати споживачу послугу з розподілу природного газу та  обов`язок споживача прийняти цю послугу оператора  та  своєчасно сплатити вартість послуги та  вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором  (Розділ III).  
Порядок укладення договорів розподілу природного газу урегульовано розділом VІ Кодексу газорозподільних систем.
Так, договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до мережі. 
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункти 3,4 розділу III Правил ). Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
У п. 9  Розділу III Правил визначено, що для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.
Постачальник (крім постачальника, на якого було покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам) протягом двадцяти днів з дня, наступного за днем отримання від побутового споживача заяви-приєднання до договору постачання природного газу, розглядає можливість укладення договору постачання з таким споживачем та у разі її відсутності письмово повідомляє його про свою відмову в укладенні договору постачання природного газу.
Форма заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлена додатком до Типового договору.
За відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Якщо відбулась зміна власності на об`єкт постачання природного газу, приєднаний до газорозподільних систем Оператора ГРМ, новий власник повинен самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою-приєднання до договору постачання природного газу.
У випадку зміни персоніфікованих даних побутовий споживач звертається до постачальника природного газу, з яким укладено договір постачання, із заявою про внесення змін до персоніфікованих даних. Якщо подані до заяви про внесення змін до персоніфікованих даних споживача дані потребують уточнення, постачальник протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви надсилає споживачу письмовий запит щодо уточнення даних. За відсутності зауважень або після їх усунення постачальник протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви повідомляє споживача про коригування персоніфікованих даних.
У разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) побутовий споживач зобов`язаний повідомити про це діючого постачальника не пізніше ніж за двадцять один день до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за договором на постачання природного газу до вказаного споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно.
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем діючого постачальника про звільнення приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату за договором на постачання природного газу виходячи з умов договору. При цьому договір постачання природного газу з новим споживачем укладається після розірвання договору на постачання із споживачем, який звільняє приміщення (п. 19  Розділу III Правил).
Отже, фактично споживши у січні 2016 року 334,48 м.куб. природного газу та 330,00 м. куб. в грудні 2016 року, відповідачка тим самим приєдналася до умов Типового договору розподілу природного газу та, відповідно, і приєдналася до умов Типового договору постачання  природного газу побутовим споживачам. 
Відповідачем не оскаржено величину об`єму та обсяг розподіленого та спожитого природного газу, не спростовано розрахунок заборгованості.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в спростування обставин, на які посилається позивач, щодо ненадання взагалі або надання неналежної якості послуг з газопостачання за вищезазначеною адресою, не надано доказів того, що вона відмовилася у встановленому законом порядку від послуг позивача, або доказів про припинення розподілу природного газу на її об`єкт.
Договір дарування квартири, укладений мід ОСОБА_1 і ОСОБА_2 також не містить положень про розподіл заборгованості за комунальні послуги між сторонами договору.
Відповідачка ОСОБА_1 , відчужуючи квартиру і  не повідомивши Оператора ГРМ про припинення договору на постачання природного газу, не дотрималась обов`язків, визначених пунктами 12.3, 12.5 Типового договору розподілу природного газу, тому має відповідати за позовом.  
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Подаючи заяву про перегляд заочного рішення (а.с.96-97, том 1 ) відповідачка ОСОБА_3 заявила про застосування строку позовної давності.
Про порушення свого права позивачу стало відомо у січні, а потім у грудні 2016 року, коли були зафіксовані показники приладу обліку природного газу і на грудень 2006 року мала місце заборгованість в розмірі 2742, 33 грн.
У подальшому ОСОБА_1 показання приладу обліку природного газу споживачем ОСОБА_1 газопостачальній організації не подавалися. Такі показники були зафіксовані при припиненні газопостачання шляхом від`єднання від газорозподільної мережі у серпні 2019 року.
Позов поданий 18 серпня 2020 року, тому підлягає застосуванню строк позовної давності до заборгованості за обсягом споживання природного газу, який був відомий позивачу станом на грудень 2016 року, тобто на суму 2742, 33 грн.  
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, слід стягнути з відповідачки ОСОБА_1 суму заборгованості за надані послуги з газопостачання в межах строків позовної давності у розмірі 165 121,11 грн.
Відповідно до абзацу першого п.1 ст.26 Закону України Про житлово-комунальні послуги, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Згідно вимог абзацу 2 п.8.2 Розділу VIII Типового договору розподілу природного газу, в редакції Постанови Національної комісію, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №691 від 12.07.2018, у разі порушення Споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Отже, згідно наведених норм за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасної сплати вартості спожитого природного газу з відповідача підлягає стягненню пеня, нарахована в межах року, в розмірі 2509,52 грн.
Не підлягає задоволенню позов до ОСОБА_2 , оскільки набувши права власності на квартиру за договором дарування з 22 травня 2019 року, з ним не був укладений договір постачання природного газу, бо з попереднім власником квартири відповідачкою ОСОБА_1 такий договір не був розірваний з її вини, тому ОСОБА_2 не має відповідати за позовом.
Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.
У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені судові витрати, сплачені у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5638, 98 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                                                          п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" задовольнити.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2022 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКП НОМЕР_4 ) на користь ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" (76018, м.Івано-Франківськ, вул. Ленкавського,20, м.Івано-Франківськ, ЄДРПОУ 39595350)  заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 165 121, 11  грн та 2509,52 грн пені, а всього 167 630, 63 (сто шістдесят сім тисяч шістсот тридцять  гривень шістдесят три копійки) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ  "Івано-Франківськгаз збут" судові витрати в розмірі 5638, 98  (п`ять тисяч шістсот тридцять вісім гривень дев`яносто вісім копійок) грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
У задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                                                                                     І.О. Максюта

Судді:                                                                                                               Л.В.Василишин

                                                                                                                          В.Д.Фединяк

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2023 року.