ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа №: 644/706/23                                                    Головуючий 1 інстанції: Бугера О.В.
Провадження №: 33/818/414/23                                  Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Круглих К.О., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника та клопотанням про поновлення строку на оскарження на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2023 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Цією постановою   ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, що тимчасово не працює, зареєстрованяції та проживання АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП,   
- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 536, 80 грн. 
Постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 , 27.01.2023 року о 23.45 годині, в м. Харків, Індустріального району, по вулиці Біблика, біля будинку 35, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спец.механічного приладу Alcotest Drager 7510, прилад ARLM-0290, результат якого показав вміст спирту у видихаємому повітрі 0,57 ‰, чим порушив вимоги п.2.9.А. ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 – адвокат Круглих К.С. подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду.
В клопотанні просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що копію постанови було отримано ОСОБА_1 28.02.2023 року, при цьому, розгляд справи проводився за його відсутністю. 01.03.2023 захисником було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, 02.03.2023 ознайомлено, а 07.03.2023 подано апеляційну скаргу, яка постановою апеляційного суду від 16.03.2023 була повернута з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження. Вказану постанову апеляційного суду не отримано поштою, з нею ознайомлено на сайті Єдиного реєстру судових рішень 21.03.2023.
У зв`язку з вищевикладеним, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2023 року.
Також захисник просить зазначену постанову скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог захисник посилається на неврахування судом під час розгляду справи сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 .
Як зазначає захисник, ОСОБА_1 , дійсно, 27.1.2023 близько 23.45 години біля будинку 35 по вулиці Біблика в м. Харкові перебував в стані алкогольного сп`яніння та знаходився в транспортному засобі ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , однак зазначеним транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, а знаходився в ньому разом з іншими особами. Вказаний автомобіль не рухався, а був припаркований біля будинку, в ньому знаходився ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які, сидячи в транспортному засобі, гучно слухали музику та розпивали спиртні напої.
На думку захисника, знаходження в транспортному засобі, який не є в стані руху, а знаходиться в нерухомому стані, особи в нетверезому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого чт.130 КУпАП. Посилання в рішенні на відеозапис, як на доказ підтвердження вини ОСОБА_1 , захисник вважає неналежним доказом, оскільки з нього вбачається, що працівники поліції під`їхали до транспортного засобу, який не рухався, та стояв біля будинку, підійшли до нього, відчинили двері та наказали всім вийти з нього, а ОСОБА_1 взагалі перебував на задньому сидінні авто. Крім того, працівниками поліції неодноразово наголошувалося на порушення комендантської години особами, які перебували в автомобілі, однак протокол було складено про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП на особу, яка зі всіх, що перебували в транспортному засобі, мала посвідчення водія.
Також захисник вказує, що відеозапис підтверджує заперечення ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом, однак поліцейськими не було взято це до уваги.
На думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а лише є фактами діянь, вчинених особою, а підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду водія, а також його згода з результатами такого огляду та перебування в транспортному засобі, які не рухається, не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Інші долучені докази, також, на думку захисника, не спростовують висновків щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки рапорт є суб`єктивним баченням події, а пояснення двох свідків написані під диктовку працівника поліції, і є ідентичними за своїм змістом і не підтверджують факту того, що по вулиці «швидко їздив» саме автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 і не можуть бути визнані допустимим доказом по справі.
Як зазначає захисник, поліцейським при пропонуванні ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, взагалі не було роз`яснено, яким чином буде проведено цей огляд і які наслідки відмови від такого огляду, а також не зафіксовано роз`яснення прав особі, відносно якої складено протокол. Крім цього, як вказує захисник, при проведенні огляду із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 7510, прилад ARLM-0290, відеозаписом не підтверджується використання опечатаного в індивідуальну упаковку мундштука.
За вказаних вище обставин, захисник вважає, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зі ч.1 ст.130 КУпАП, не надано належних доказів того, що особа керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, а будь-яких інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, здобуто не було та не додано до матеріалів справи.
У зв`язку з вищевикладеним, захисник вважає, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
                Позиції учасників апеляційного провадження.
Захисник підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просила їх задовольнити та скасувати постанову суду і закрити провадження по справі.
Правопорушник в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин від нього не надходило.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху України. 
Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушено ОСОБА_1  вимоги пункту 2.9.А. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №455645 від 28.01.2023 року, в самому протоколі ОСОБА_1 зазначено, що пояснень він не має;
- довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками: характерний запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, хитка хода, результат огляду 0,57 ‰, проміле, із результатом огляду ОСОБА_1 згоден, міститься підпис; 
- направленням водія ОСОБА_1 до КНП ХОР ОНД для проходження огляду на стан сп`яніння, що містить дані про не проведення огляду; 
- чеком за результатами проходження тесту №366 за допомогою приладу Alcotest Drager 7510, прилад ARLM-0290, результат огляду 0,57 ‰, проміле, на якому наявний підпис ОСОБА_1 ; 
- поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які стали свідками порушення комендантської години, особою, що роз`їжджала на автомобілі на швидкості та із гучно ввімкненою музикою, ними було викликано поліцію, після прибуття екіпажу, було зупинено даний транспортний засіб, водієм якого виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; розпискою ОСОБА_1 , який зобов`язувався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин; 
- рапортом інспектору взводу 1 роти 4 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП Н.Колісник, від 28.01.2023 року, відповідно до якого під час патрулювання Індустріального району м.Харкова о 23.41 годині надійшов виклик на службовий планшет про те, що невідомий чоловік на авто ВАЗ їздить на великій швидкості та гучно слухає музику. Прибувши на місце виклику було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при перевірці документів у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд був проведений у встановленому законом порядку із застосуванням Alcotest Drager 7510, результат показав 0,57 ‰, проміле, тест №366. Складено протокол, від водія відібрано розписку про відсторонення від керування. 
- оглянутим судом відеозаписом.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.
Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Інспектором поліції Н. Колісник в рапорті від 28.01.2023 р. було зазначено, що при патрулюванні Індустріального району м. Харкова, в складі екіпажу 4101, на службовий планшет о 23 год 41 хв. Надійшов виклик «адмінправопорушення» за адресою: пр-т Індустріальний, 6, про те, що невідомий чоловік на авто ВАЗ їздить на великій швидкості та гучно слухає музику. Прибувши на місце виклику, даний ТЗ ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 були зупинено за порушення комендантської години під керуванням ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 . При перевірці документів, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу  Alcotest Drager 7510, результат якого показав вміст спирту у видихаємому ОСОБА_1 повітрі 0,57 проміле. Тест 366. Також зазначено, що відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №455645 за ч.1 ст.130 КУпАП (п.2.9 А ПДР України). Авто припарковано без порушень ПДР України. Від водія взято розписку про відсторонення від керування транспортним засобом. Також інспектором поліції було відібрано пояснення від заявників.
Отже вбачається, що працівник поліції, виявивши ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 27.01.2023 року був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився з його результатом, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
Переглядаючи оскаржувану постанову за апеляційними доводами захисника Нестеренка В.С., апеляційний суд дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, враховуючи наявність доказів, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.
Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк.1) вбачається, що водій ОСОБА_1 27.01.2023 року о 23.45 годині, в м. Харків, Індустріального району, по вулиці Біблика, біля будинку 35, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510, (ARLM-0290). Результат тесту показав вміст спирту у видихаємому ОСОБА_1 повітрі 0,57 проміле (арк.2).
Відповідно до роздруківки газоаналізатора Драгер (арк. 2) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 0,57 проміле. Цей результат ОСОБА_1  не оспорював, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці, а також у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння у графі «з результатом огляду згоден».
Відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 4) файл ал563, вбачається, що о 23-47-29 на телефон патрульної служби подзвонили з приводу гучної їзди в дворі будинку автомобіля «Жигулі», який гучно газує та заважає мешканцям будинку, після чого, працівники поліції виїхали за викликом. По прибуттю до зазначеної в протоколі адреси, працівники поліції підійшли до автомобілю ВАЗ 2101, в якій перебували люди в нетверезому стані і попросили водія вийти з автомобіля, у якого вони попросили документи для перевірки. На запитання водія ОСОБА_1 , про причину зупинки, працівники поліції відповіли, що ними порушується комендантська година, під час якої потрібно перебувати вдома, а не кататися та будити людей. При цьому, ОСОБА_1 намагався заперечувати, що він їздив на автомобілі і вказував, що знаходився біля свого будинку, а машина була «заглушена». На питання поліцейського, з ким ОСОБА_1 катався, він відповів, що з друзями. При цьому, він кілька разів казав працівникам поліції, що нікуди не збирався їхати і піде додому. 
На запитання поліцейського, чи вживав він спиртні напої (23-53-28) він відповів: «так». На уточнення поліцейських, чи знайома йому процедура , яку необхідно пройти, він відповів: «так». Після чого, ОСОБА_1 , намагаючись уникнути відповідальності , почав стверджувати, що сидів на задньому сидінні авто. На що йому працівник поліції відповів, що їх надійшов виклик громадян, про порушення комендантської години, запитавши при цьому, у ОСОБА_1 , як на його думку сюди потрапила машина, якщо він не керував нею. Після чого, ОСОБА_1 відповів, що навіщо продуватися, якщо він пив, на що йому відповіли, що існує така процедура, і є три варіанти, або він проходить огляд на місці, або на вул. Ахієзерів, 18 А, або відмовляється від проходження. ОСОБА_1 на це відповів, що не збирався нікуди їхати, а стояв біля свого будинку. 
При цьому, апеляційний суд враховує, що на другому диску (файл video2023-02-03_14_44_45) зафіксовано 27.01.2023 року об 23-48-57 год., як автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 намагається припаркуватись в той час, коли до нього під`їхав патрульний екіпаж. Також на відео зафіксовано, як працівники поліції підходять до автомобіля, відкривають двері авто, з машини виходять всі особи, в тому числі і водій, з водійського місця (23-49-06).
Після неодноразового пропонування пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовлявся, на що працівники поліції повідомили йому, що в разі відмови від проходження освідування, відносно нього буде складено протокол за ст.130 КУпАП. В черговий раз, запропонувавши пройти огляд, працівники поліції запитали у ОСОБА_1 (00-37-58): « ОСОБА_8 , правильно?» - « ОСОБА_9 «Керували авто ВАЗ?»: - «Да». «Пропонуємо вам пройти огляд на Драгер»(00-38-33), Ви згодні?»: - «Да». Після чого, працівники поліції достали і при ОСОБА_1 розпечатали новий мундштук, роз`яснили йому права, в тому числі ст.63 Конституції України (00-38-49). Після цього прогріли прилад, роз`яснили, як саме необхідно дути, на що ОСОБА_1 відповів, що він знає. Дали ОСОБА_1 прилад, він продув (00-44-48). Працівники поліції роз`яснили, що допустима норма 0.2 проміле, після чого озвучили показання приладу Драгер, який склав 0.57 проміле (00-40-13) і дали роздруківку ОСОБА_1 , ознайомили його з протоколом, роз`яснили, де буде відбуватись розгляд справи (00-40-51 – 01-05-46) . Додатково роз`яснили ОСОБА_1 його права (01-06-39). При цьому, роз`яснили йому, що він може в поясненнях написати від себе пояснення, на що ОСОБА_1 відповів, що просто поставе підпис. Після цього працівники поліції дали ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл (01-08-34) і дали на підпис акти. 
На проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не наполягав.
Слід зауважити, що в протоколі ОСОБА_1 заперечень щодо незгоди із проведеним оглядом не було зазначено.
Належить звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його адвокат суду не надали. 
Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк.1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «DRAGER ALKOTEST 7510». Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння склав 0,57 проміле (арк.2).
Відповідно до роздруківки газоаналізатора Драгер (арк. 2) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 0,57 проміле. Цей результат він не оспорював, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці, а також у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння у графі «з результатом огляду згоден».
Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_6 (арк. 7), вбачається, що він сидів в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , з 23-30 години по 23-50 годину, і став свідком, як порушують комендантську годину та порушують тишину, швидко їздили на транспорті з гучно увімкненою музикою, і викликав поліцію. Після чого, прибув екіпаж патрульної поліції, який зупинив даний транспортний засіб, водієм якого виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_7 (арк.8), вбачається, що вона сиділа в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , з години 23-30 год. по 23-50 і стала свідком того, як 4 особи порушують комендантську годину, швидко роз`їзжаючи з гучно включеною музикою, і викликала поліцію. Після чого, прибув екіпаж поліції, який зупинив даний транспортний засіб, водієм якого виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Аналізуючи письмові пояснення свідків, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є послідовними, узгоджуються один з одним, а також з відомостями матеріалів справи, та підтверджують те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки вказують саме на нього, а твердження захисника Нестеренка В.С. про те, що в справі відсутні докази, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, суд розцінює як спосіб захисту та уникнення відповідальності.
Твердження апелянта про те, що свідками записані пояснення під диктовку і вони є ідентичними за своїм змістом, не суперечить відомостям матеріалів справи, і не спростовує винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, слід зауважити, що захисник не надав будь-яких фактичних відомостей, які свідчать про упередженість цих свідків.
Доводи захисника стосовно того, що в справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в алкогольному стані не відповідають фактичним даним, оскільки на відео зафіксовано, що працівники поліції зупинили авто під керуванням ОСОБА_1 під час руху, коли ОСОБА_1 намагався припаркуватись. Коли працівники поліції підійшли до автомобілю, він був заведений. Ніхто з його приятелів або він сам не звертав увагу, що двигун автомобіля холодний, якщо він дійсно не їздив, як і ніхто з присутніх його приятелів не говорить, що ОСОБА_1 не керував автомобілем. В протоколі ОСОБА_1 також не зазначає, що він не керував автомобілем. При цьому, слід зауважити, що доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння ніякими об`єктивними даними не підтверджуються, оскільки сам водій не заперечував цього факту, а захисником не зазначено прізвища, ім`я та по-батькові особи, яка, на його думку, керувала транспортним засобом, що також свідчить про необґрунтованість цього доводу апелянта. Крім того, захисником не було заявлено будь-яких клопотань, в тому числі, про виклик свідків, або дослідження інших доказів, на спростування цього факту.
Законодавець надає водієві право у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції в закладі охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції). 
ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейськими оглядом погодився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння медичному закладі, він відмовився, а заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП не оскаржував.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, як і в доданих до матеріалів справи інших доказів, на яких зафіксовано достатньо відомостей, які крім інших, зокрема протоколу про адмінправопорушення, висновку та акту огляду на стан сп`яніння доказують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про наявність в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
При цьому, слід врахувати, що статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Під час розгляду апеляційної скарги захисника Нестеренка В.С. апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені. 
З врахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання в апеляційній скарзі на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2023 року по справі щодо   ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника – залишити без задоволення.
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило