ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2023 року                                                      Справа № 906/592/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. ,  суддя Мельник О.В. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕНКОР" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 15.02.2023 у справі № 906/592/22 (суддя Машевська О.П., повний текст ухвали складено 15.02.2023) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕНКОР"
до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"
про стягнення 2 856 382,75 грн 
та за зустрічним позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕНКОР" 
про стягнення штрафних санкцій на суму 140 020, 00 грн
за участю представників сторін:
позивача (за первісним позовом) - Сухомлин О.В.;
відповідача (за первісним позовом) - Желтухін О.В.

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕНКОР" (далі - позивач (за первісним позовом), ТОВ "СТЕНКОР") звернулося із позовом до Господарського суду Житомирської області про стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (далі - відповідач (за первісним позовом), ДП "Житомирський бронетанковий завод") 2 856 382, 75 грн, з яких: 2 204 572, 67 грн основного боргу за поставлений товар, 58  308, 80 грн 3 % річних, 401 006, 25 грн інфляційних втрат та 192 495, 03 грн пені.
В обґрунтування позовних вимог, ТОВ "СТЕНКОР" посилається на невиконання ДП "Житомирський бронетанковий завод" свого грошового зобов`язання по сплаті коштів за відпущений товар згідно умов, порядку та строків, визначених договором № 43 від 10.02.2021.

Також Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" (далі - відповідач (за первісним позовом), ДП "Житомирський бронетанковий завод") звернулося із зустрічним позовом до Господарського суду Житомирської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕНКОР" (далі - позивач (за первісним позовом), ТОВ "СТЕНКОР") 140 020 грн штрафних санкцій.
В обґрунтування підстав поданої зустрічної позовної заяви, ДП "Житомирський бронетанковий завод" посилається на те, що ТОВ "СТЕНКОР" допустило порушення умов договору № 43 від 10.02.2021 щодо строків виконання зобов`язання, що є підставою для стягнення штрафних санкцій за специфікаціями № № 3, 5, 12 у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення поставки. Також ДП "Житомирський бронетанковий завод" відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, п. 7.1. договору № 43 від 10.02.2021, нарахувало  ТОВ "СТЕНКОР" 58 352, 53 грн штрафу у розмірі 7 % за порушення строків виконання зобов`язання, що триває понад 30 днів  (833 607, 60 х 7 %) на підставі специфікації № 12.
Правовою підставою зустрічного позову є п. п. 7.1., 7.3. договору № 43 від 10.02.2021, п. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.02.2023 задоволено частково первісний позов; стягнуто з ДП "Житомирський бронетанковий завод" на користь ТОВ "СТЕНКОР" 2 204 572, 67 грн основного боргу, 96 096, 01 грн пені, 58 248, 21 грн 3 % річних, 381 057, 49 грн інфляційних втрат та 42 541, 05 грн судового збору. У стягненні 96 399, 02 грн пені, 60, 59 грн 3 %      річних та 19 948, 76 грн інфляційних втрат відмовлено.
Зустрічний позов частково задоволено та стягнуто із ТОВ "СТЕНКОР" на користь ДП "Житомирський бронетанковий завод" 11 610, 05 грн пені та 205,72 грн судового збору. У стягненні 70 057, 42 грн пені та 58 352, 53 грн штрафу у розмірі 7 % відмовлено.

ТОВ "СТЕНКОР" подало до суду першої інстанції заяву про стягнення із ДП "Житомирський бронетанковий завод" витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 39 500 грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.02.2023 у справі № 906/592/22 заяву ТОВ "СТЕНКОР" залишено без розгляду на підставі абз. 3 ч. 8 ст. 129  ГПК України, оскільки представник позивача не заявив (письмово чи усно), до закінчення судових дебатів, про відшкодування витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ТОВ "СТЕНКОР" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове рішення, яким справу № 906/592/22 направити Господарському суду Житомирської області для ухвалення додаткового рішення у справі. Також просить суд стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із апеляційним провадженням.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- жодна норма ГПК України, в тому числі норма, яка міститься у ст. 221 ГПК України, не зобов`язує сторону робити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу саме під час стадії судових дебатів;
- представником позивача, під час вступного слова, яке відбулося 31.10.2022, було зазначено про те, що в подальшому, протягом 5-ти днів з моменту ухвалення судом рішення, буде подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу разом із доказами понесення таких витрат. Тобто така заява представника позивача була здійснена у строки, встановлені ст. 221 ГПК України - до закінчення судових дебатів;
- апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.01.2021 по справі № 921/221/21;
- вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку: судовий збір та витрати на правову допомогу орієнтовно складатимуть 8 000 грн, детальний розрахунок і підтвердження понесення яких будуть надані позивачем в подальшому, у передбачений чинним законодавством строк.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ "СТЕНКОР" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 15.02.2023 у справі № 906/592/22. Розгляд справи призначено на 05.04.2023 об 16:00 год.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 19.04.2023 о 15:30 год.

ДП "Житомирський бронетанковий завод" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить поновити пропущений строк для подання до суду відзиву, апеляційну скаргу ТОВ "СТЕНКОР" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 15.02.2023 у справі №906/592/22 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. З підстав викладених у відзиві, виходячи із системного аналізу положень законодавства України, відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції щодо залишення заяви про стягнення витрат на правову допомогу без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Частинами 1, 2 ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Таким чином, пропущений процесуальний строк може бути поновлений лише за заявою учасника справи у разі, якщо суд визнає наведені причини пропуску цього строку поважними.
З огляду на викладене, враховуючи, що ДП "Житомирський бронетанковий завод" звернулося до суду із клопотанням про поновлення строку на подання відзиву та обґрунтувало причини пропуску встановленого судом строку, тому суд дійшов висновку поновити пропущений процесуальний строк для подання відзиву.

В судових засіданнях 05.04.2023 та 19.04.2023 представник позивача (за первісним позовом) підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове рішення, яким справу № 906/592/22 направити Господарському суду Житомирської області для ухвалення додаткового рішення у справі. Також просить суд стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із апеляційним провадженням.
Представник відповідача (за первісним позовом) в судових засіданнях 05.04.2023 та 19.04.2023 заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, заслухавши учасників справи, зазначає наступне.

Стаття 123 ГПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві  умови:
- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

Як встановлено апеляційним судом, у тексті позовної заяви (пункт 3 прохальної частини), ТОВ "СТЕНКОР" просило стягнути із ДП "Житомирський бронетанковий завод" всі судові витрати.

В силу ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Тобто із врахуванням викладеного, суд вважає, що у тексті позовної заяви (п. 3 прохальної частини) ТОВ "СТЕНКОР" зроблено заяву про стягнення із ДП "Житомирський бронетанковий завод", в тому числі, витрат на професійну правничу допомогу, в якій (позовній заяві) зазначено, що детальний розрахунок та докази понесення таких витрат будуть подані позивачем в подальшому. Також у позові наведено попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу.

У подальшому, 08.02.2023  (у межах визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України п`ятиденного строку з дати ухвалення рішення суду) ТОВ "СТЕНКОР" подано докази витрат на професійну правничу допомогу разом із відповідною заявою.

Отже, ТОВ "СТЕНКОР" дотримано процесуальні вимоги щодо порядку та строків подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу для вирішення судом питання щодо їх стягнення з іншої сторони, так як такі докази були подані в межах визначеного нормами процесуального законодавства п`ятиденного строку з дати ухвалення рішення суду, про що було попередньо зроблено письмову заяву, викладену у позовній заяві, тобто до закінчення судових дебатів.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ "СТЕНКОР" до закінчення судових дебатів не зроблено заяви (письмово чи усно) про відшкодування витрат на правову допомогу, адже такі висновки спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції із протоколу судового засідання від 31.10.2022 (т. 2, а. с. 102, 103) та ухвали суду від 31.10.2022 (т. 2, а. с. 104) не встановив обставин того, що представник позивача під час вступного слова - 31.10.2022 було зазначено про те, що в подальшому, протягом 5-ти днів з моменту ухвалення судом рішення, буде подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу разом із доказами понесення таких витрат. В свою чергу, у суду апеляційної інстанції відсутня технічна можливість прослухати запис судового засідання 31.10.2022 для встановлення даних обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не здійснили належним чином розгляд заяви ТОВ "СТЕНКОР" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи межі розгляду справи у суді апеляційної інстанції, суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа №906/592/22 передачі до Господарського суду Житомирської області для здійснення розгляду зазначеної заяви.

Суд також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, в порядку ст. ст. 129, 282 ГПК України, покладається на ДП "Житомирський бронетанковий завод".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕНКОР" задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 15.02.2023 у справі №906/592/22 скасувати.

3. Справу № 906/592/22 направити до Господарського суду Житомирської області для вирішення заяви TOB "СТЕНКОР" про стягнення витрат на правничу допомогу.

4. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, буд.1, код ЄДРПОУ 07620094) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕНКОР" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б.38, код ЄДРПОУ 41557466) 2 684 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити видачу судового наказу Господарському суду Житомирської області.   

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

7. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено   24 квітня 2023

Головуючий  суддя                                                                      Олексюк Г.Є. 

Суддя                                                                                              Гудак А.В.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.