ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/266/23	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  	
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 10.04.2023р. у справі №160/266/23 	
за  позовом:	Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  	
до:  про:	Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень	

ВСТАНОВИВ:

В провадженні  Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа  №160/266/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  (далі – ФОП ОСОБА_1 )  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області)  та Державної податкової служби України (далі – ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень / а.с. 1-16,50 том 1/.
Рішенням    Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2023р. у справі  №160/266/23 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 0058600709, №0058610709, №0058620709  від 08.07.2022р., стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3237,8грн. /а.с. 201-212 том 3/.
04.04.2023р.  до суду першої інстанції надійшла заява ФОП ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу / а.с. 214-218 том 3/, у якій позивач з огляду на те, що рішенням суду від 28.03.2023р у справі №160/266/23 її адміністративний позов задоволено, просила суд стягнути з відповідача на свою користь понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом цієї  адміністративної справи, 32040грн., при цьому позивач зазначала, що розмір витрат на правничу допомогу визначено відповідними належними актами приймання-передачі наданих адвокатом послуг, детальним описом наданих адвокатом послуг .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023р. у справі №160/266/23 у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі про стягнення судових витрат - відмовлено / а.с. 227-228 том 3/.
Вищезазначена ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутність документів, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат адвоката, які пов`язані із наданням правової допомоги виключає можливість задоволення заяви про стягнення із відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу, які пов`язані із розглядом цієї справи, шляхом постановлення судом додаткового рішення у цій справі. 
Позивач,  не погодившись із ухвалою суду першої інстанцій від 10.04.2023р.  у цій справі, за допомогою засобів системи «Електронний суд» подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, яка ним зареєстрована 12.04.2023р.  / а.с. 1-10, 11 том 4/.
З метою забезпечення розгляду апеляційної скарги позивача 13.04.2023р. з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/266/23   / а.с. 12 том 4/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 21.04.2023р. / а.с. 14 том 4/.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023р. у справі №160/266/23   відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1  на ухвалу   Дніпропетровського  окружного   адміністративного   суду   від   10.04.2023 р. у справі №160/266/23 /а.с. 15 том 4/ та апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 25.05.2023р. / а.с. 16 том 4/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 17-19 том 4/.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції від 10.04.2023р. / а.с. 1-8 том 4/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу було не у повному обсязі з`ясовано усі обставини, які мали значення для вирішення цієї заяви, що призвело до неправильного вирішення судом питання щодо розподілу понесених нею витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи судом першої інстанції, вважаючи, що  витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено, і з урахуванням того, що  нею підтверджено обсяг наданих послуг  на правничу допомогу під час розгляду цієї справи, просила  скасувати ухвалу суду першої інстанції від 10.04.20203р.  та ухвалити додаткову постанову якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції у розмірі 32040грн. 
27.04.2023р. до суду апеляційної інстанції, з суду першої інстанції, надійшли  письмові заперечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області на заяву ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/266/23 / а.с. 20,21-26 том 4/, у яких відповідач зазначав про те, що розмір зазначених позивачем витрат не є співмірним  із складністю справи та обсягом виконаних робіт, тому просив у задоволені  заяви відмовити.
02.05.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив відповідача на апеляційну скаргу / а.с. 27-30 том 4/, у якому відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги та відмітив, що зазначення позивачем у позові про стягнення судових витрат не може розглядатись як заява про намір подати доказами на підтвердження витрат  та професійну правничу допомогу у розумінні до ч. 7 ст. 139 КАС України,  а також зазначив, що розмір зазначених позивачем витрат не є співмірним  із складністю справи та обсягом виконаних робіт, позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення ним оплати гонорару адвокату та інших витрат, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про не підтвердження понесених позивачем витрат і за цих підстав відмовив у позивачу у задоволенні заяви про стягнення витрат  на правничу допомогу, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції від 10.04.2023р. залишити без змін. 
Відповідно до ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а положеннями ч. 5 ст. 250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення. 
У зв`язку з тим, що суддя Панченко О.М. , яка входить до складу колегія суддів, що розглядає справу №160/266/23, відрахована зі штату Третього апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку із застосуванням автоматизованої системи документообігу суду у цій справі здійснено повторний автоматизований розподіл і визначено склад колегії суддів, що розглядає цю справу : головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач), судді Іванов С.М., Чередниченко В.Є. / а.с. 51,52 том 4/.
Перевіривши  доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняту судом першої інстанції ухвалу від 10.04.2023р. у цій справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Під час розгляду справи встановлено, що в провадженні  Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа  №160/266/23 за позовом ФОП ОСОБА_1  до  ГУ ДПС у Дніпропетровській про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень / а.с. 1-16, 50 том 1/, адміністративний позов підписано представником ФОП ОСОБА_1 - адвокатом Гринь І. та на підтвердження повноважень представника до позову додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю / а.с. 17 том 1/ та копію договору про надання професійної правничої допомоги  №20/09/2022-02 від 20.09.2022р. з додатком №1 до нього /а.с. 18-20 том 1/.
Як вбачається з адміністративного позову / а.с. 1-16 том 1/ позивач,  окрім позовних вимог, також  просив суд судові витрати покласти на ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
З матеріалів цієї справи вбачається, що судом першої інстанції справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні) та рішенням    Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2023р.  у справі №160/266/23 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 3237,8грн. / а.с. 201-212 том 3/.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів цієї справи вбачається, що позивачем у справі до прийняття судом першої інстанції рішення у справі будь-які заяви та розрахунки розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу та докази їх понесення суду першої інстанції не подавались, як і не було подано позивачем до суду заяви про необхідність вирішення цього питання у встановлений чинним процесуальним законодавством строк після прийняття судом рішення у справі.
04.04.2022р.  до суду першої інстанції надійшла заява ФОП ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу / а.с. 214-218 том 3/, у якій позивач з огляду на те, що рішенням суду від 28.03.2023р. у справі №160/266/23 її адміністративний позов задоволено, просить суд стягнути з відповідачів на користь підприємства понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом цієї  адміністративної справи у розмірі 32040грн. 
В обґрунтування порушеного у вищезазначеній заяві питання, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 32040грн. , до цієї заяви було надано: - копії детального опису робіт від 03.04.2023р. та від 30.12.2022р. / а.с. 222,223 том 3/, копії актів приймання-передачі наданих послуг від 03.04.2023р., від 20.09.2022р., від 30.12.2022р. /а.с. 220,221,224 том 3/
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат, відповідно до ч. 3 ст. 134  КАС України, використовуються: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 ст.  134 КАС України передбачено, що  для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішення питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями ст. 139 КАС України. 
Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже приймаючи до уваги зміст ч. 7 ст. 139 КАС України та враховуючи, що у матеріалах цієї адміністративної справи відсутні докази подання позивачем до закінчення розгляду справи судом першої інстанції, яким у даному випадку, з урахуванням розгляду цієї справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні), є прийняття судового рішення у строки встановлені ст. 258 КАС України, будь-яких доказів на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу або заяви про надання ним таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, то колегія суддів вважає, що позивачем у даному випадку не було дотримано встановленого чинним процесуальним законодавством порядку вирішення питання щодо розподілу судових витрат, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, яка подана із порушенням встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України порядку.
При цьому колегія суддів не може вважати зазначення позивачем у адміністративному позові, окрім позовних вимог, прохання позивача покласти судові витрати на ГУ ДПС у Дніпропетровській області належним виконанням позивачем  вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, з огляду на те, що докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надані не були, і окрема заява про надання таких доказів у строк встановлений ч. 7 ст. 139 КАС України до закінчення розгляду цієї справи судом першої інстанції позивачем не була подана. 
Приймаючи до уваги вищенаведені  норми права, які визначають порядок вирішення питання розподілу понесених стороною у адміністративній справі витрат  на правничу допомогу, які понесені нею під час розгляду справи, колегія суддів, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності  правових підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, і враховуючи, що апеляційним судом під час розгляду цієї справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції від 10.04.2023  р.  у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи,  а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм  процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованої ухвали суду першої інстанції у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-–

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  -  залишити без задоволення. 
Ухвалу   Дніпропетровського   окружного    адміністративного    суду   від   10.04.2023р. у справі №160/266/23 – залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано 25.05.2023р.   
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко