ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/4004/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кричуна Юрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1   на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року в адміністративній справі №340/4004/22 (головуючий суддя першої інстанції – Дегтярьова  С.В.) за позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :
          Представник позивача 30.08.2022 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 року №148, про результати службового розслідування по факту відсутності його в лікувальному закладі, яким йому  оголошено сувору догану.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не вчиняв дисциплінарного проступку, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправним та дисциплінарне  стягнення накладено безпідставно. Вважає, що висновки наказу базовано на підставі матеріалів, датованих пізніше винесення оскаржуваного наказу.

Рішенням  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача  подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про  задоволення  позовних вимог в повному  обсязі, з підстав, зазначених в позові. 
В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції не намагався аналізувати та давати відповіді на конкуренцію норм та положень права, нормативно-правових актів в її фабулі, а погодився  з позицією відповідача.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне. 
Відповідно до Указу Президента України «Про проведення загальної мобілізації» від 24.02.2022 року №69/2022 та згідно з мобілізаційним призначенням за мобілізаційним планом ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з наказом №57 з 07 березня 2022 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначено оператором відділення засекреченого зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла  (а.с.142 т.1).
13.03.2022 року позивач звернувся до лікаря медичного пункту військової частини зі скаргами на дискомфорт в ділянці анального отвору. Була запланована консультація проктолога (а.с.146 т.1).
21.03.2022 року позивач знову звернувся до лікаря медичного пункту військової частини зі скаргами. За результатами звернення рекомендовано обстеження і лікування в умовах стаціонару. Позивача направлено в КНП «Кіровоградський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської міської ради» м. Кропивницького (а.с.146 т.1).
21.03.2022 року ОСОБА_1 госпіталізований в КНП «Кіровоградський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської міської ради» м.Кропивницького та виписаний 29.03.2022 року з діагнозом «хр. задня анальна тріщина, больовий синдром» (а.с.148, 150-151 т.1).
В період березень - квітень 2022  року позивач перебував на лікуванні в різних  медичних закладах.
Наказом від 03.05.2022 року №165 командира Військової частини НОМЕР_1 на підставі рапортів начальника зв`язку - начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла від 03.05.2022 року №1013 та №1029, призначено розслідування відносно рядового ОСОБА_1 за фактом відсутності в «Обласному клінічному госпіталі ветеранів війни Кіровоградської області» на стаціонарному лікуванні (а.с.140 т.1). 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 року №148  «Про результати службового розслідування по факту відсутності рядового ОСОБА_1 в лікувальному закладі» за порушення ст.260 Статут внутрішньої служби ЗСУ рядовому ОСОБА_1 оголошено сувору догану (а.с.223-228 т.1).
Не погодившись з вказаним вище наказом, позивач оскаржив його до суду.

          Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не дотримався вимог, визначених ст.260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та самостійно без відповідних, в тому числі, і супроводжуючих документів, звертався до лікувальних закладів та перебував на стаціонарному лікуванні. Суд вважає наявним в даному випадку порушення військової дисципліни у вигляді недотримання статутних правил несення внутрішньої служби, які не спричинили тяжких наслідків. Судом встановлено, що на момент винесення оскаржуваного наказу був чинним наказ від 03.06.2022 року №207, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення ст.14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а тому обрання виду дисциплінарного стягнення «сувора догана» за порушення військової дисципліни, встановлене в ході службового розслідування  та підтверджене в ході розгляду даної справи, є обґрунтованим.    
 
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів                             та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Розглядаючи справу по суті позовних вимог, судом першої інстанції не було з`ясовано питання додержання позивачем строку звернення до суду.
Натомість, відповідно до частини першої  статті 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою  статті 122 КАС України  для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою  статті 122 КАС України.
Відповідно до пункту 17 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Отже, військова служба є публічною службою, а тому при поданні позовів щодо прийняття громадян на військову службу, її проходження та звільнення з неї застосуванню підлягає строк, визначений частиною 5 статті 122 КАС України, а саме місячний строк, який обчислюється  з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з  дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, на думку колегії суддів, для    визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений  законом  строк звернення до суду. В той же час,    триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами  законом  передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених  КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.  Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених    її прав, свобод та інтересів.    
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 340/1019/19).
З  матеріалів  справи  вбачається,  що   з  оскаржуваний  Наказ   командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 року №148 про результати службового розслідування   був  доведений ОСОБА_1  10.06.2022  року,  про  що  свідчить його  особистий  підпис.                     (а.с.230-236 т.1).
Будь-якої  іншої  дати, крім « 10.06.2022  року»  зазначений  документ  не  містить,  та   ОСОБА_1 при  ознайомленні  з  наказом   іншої  дати  не  зазначено.
Наведена   обставина  спростовує  посилання  позивача  в  адміністративному  позові  про  не  ознайомлення  його  з  вказаним  вище  наказом. 
Отже, з дня ознайомлення  позивача  з  оскаржуваним  наказом, останній   вважається таким, що повинен  був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.              
У справі, що переглядається, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом 30.08.2022  року,  тобто з пропуском місячного строку з дня ознайомлення  з  наказом від 10.06.2022 року №148 про результати службового розслідування.
Посилання позивача в позові на не ознайомлення його з оскаржуваним наказом та  отримання копії такого наказу  лише 01.08.2022  року,  апеляційним  судом  до  уваги  не  приймається, оскільки таке посилання спростовується наведеним вище матеріалами  справи та не впливає на обізнаність позивача з 10.06.2022 року стосовно порушення  його прав.
При цьому, позивачем в позові не заявлялось клопотання про поновлення строків  звернення  до  суду  та  судом першої інстанції таке питання  не  вирішувалось.
Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним  адміністративним позовом позивачем не зазначено та в матеріалах справи докази  поважності пропуску такого строку відсутні.
Відповідно до положень частини третьої  статті 123 КАС України в редакції, яка є чинною станом на час перегляду справи апеляційним судом, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Пунктом 8 частини першої  статті 240 КАС України  визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою   статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1  статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями  238,  240 цього  Кодексу.
Отже, судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому воно підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 311, 315,  319, 321, 322, 327, 328, 329  КАС України, суд,-

                                          П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1   на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від                              21 жовтня 2022 року в адміністративній справі №340/4004/22  залишити  без  задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від  21 жовтня 2022 року в адміністративній справі №340/4004/22 скасувати.
Позов ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу залишити без розгляду.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак