УХВАЛА
10 травня 2023 року 
м. Київ
справа №440/9392/22
адміністративне провадження № К/990/15876/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі № 440/9392/22 за позовом ОСОБА_1 до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як посадової особи: Тараторін Володимир Никандрович, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання дій протиправними,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як посадова особа ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання дій протиправними, в якому позивачка просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області як державного органу, який в незаконний спосіб провів обмежене нарахування і виплату позивачу допомоги до 5 травня за 2022 рік, як ветерану війни та особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, через порушення законних інтересів позивача, що гарантовані частиною 5 статті 17 Конституції України та статтею 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з виплатою до 30.09.2022 разової грошової допомоги до 05 травня розміром, який не відповідає Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №367-ХIV від 25.12.1998, через порушення Рішення КСУ від 22.05.2008 №10-рп/2008, юридичних висновків та Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, частини 2 статті 19, статті 151-2 Конституції України з одночасним ігноруванням правових висновків в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 (Справа №440/2722/20, в пунктах 29-47) та порушенням, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права позивачки мирно володіти своїм майном, (висновок п. 66 в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021, справа № 440/2722/20, що призвело до завдання матеріальної шкоди, з урахуванням попередньо визначеної суми допомоги, розміром - чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень (19 340-4 421) = 14 919 грн;
- стягнути на відшкодування завданої матеріальної шкоди з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь позивача грошові кошти у вигляді недоплаченої до 30.09.2022 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік на загальну суму 14 919 грн, що пов`язано з діями, які базуються на скасованих нормах права, що визнані неконституційними, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві (щодо завдання відповідачем матеріальної шкоди) згідно, наданого в позові розрахунку неповної виплати допомоги за 2022 рік на підставі статей 56, частини 3 статті 152 Конституції України;
- визнати персональну, адміністративну з ознаками кримінальної відповідальність в умисних діях за неналежну організацію та контроль начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_2 проведення у державному органі в незаконний спосіб, ігноруючи чинний Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 367-ХIV від 25.12.1998, через спробу введення в оману позивача шляхом обмеження у наданні достовірної інформації, яка є у чинній нормі частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 23.10.1993, з урахуванням юридичних висновків та Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008  №10-рп/2008,  Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, а також правових висновків з цього спору, в пунктах 29-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021, справа № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20) щодо чинного законодавства стосовно виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, що призвело до протизаконного виконання функцій держави відповідачем-1, а тому і її дискредитації, як правової, порушуючи присягу державного службовця, визначеною статтею 36 Закону України "Про державну службу" з метою виведення з власності позивачки в незаконний спосіб значної частини державної допомоги до 05 травня за 2022 рік, що не відповідає гарантіям держави, встановленим частиною 5 статті 17 Конституції України та призвело до завдання як матеріальної шкоди розміром - чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень, так і моральної шкоди (з урахуванням пояснень наданих у позовній заяві (щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди), що викликало у позивачки неминуче почуття обурення та розпачу, через дискредитацію держави Україна, як правової та сприяло і сприяє підриву довіри до держави;
-  стягнути на користь позивача грошові кошти з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як посадової особи ОСОБА_2 , яка уповноважена на належне виконання функцій держави в територіальному органі пенсійного фонду, на відшкодування моральної шкоди розміром - 19 340 грн,  завданої внаслідок умисного порушення прав позивача, встановленого частиною 5 статті 13 Закону України  "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  № 3551-ХІІ від 23.10.1993 в редакції Закону України  "Про внесення змін до Закону України  "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  № 367-ХIV від 25.12.1998, через зловживанням службовим становищем з метою умисного порушення права позивачки встановленого законом,  шляхом введення в оману позивача через обмеження у наданні достовірної  інформації щодо  чинної  норми частини 5 статті  13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 23.10.1993 з посиланням на інформацію,  встановлену  частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального  захисту"  № 3551-ХІІ від  23.10.1993  в редакції Закону №107-VI від  28.12.2007, яка визнана  неконституційною  та  не  відповідає юридичним висновкам  та  Рішенням Конституційного Суду України  від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 27.02.2020 № 3-р/2020,   ч. 2 ст. 19 Конституції України  та  встановленому  факту  та висновкам  відповідно до пунктів 27, 29-47 постанови від 13.01.2021 Великої Палати Верховного Суду у справі №440/2722/20 (Пз/9901/14/20), що з урахуванням наданих пояснень у позовній заяві, викликало у позивачки почуття обурення і розпачу, через дискредитацію держави України, як правової та сприяло підриву довіри до держави;
- постановити окрему ухвалу відповідно до частин 1, 4, 9 статті 249 КАС України і направити відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення з 27.02.2020 причин та умов, що сприяють начальнику ГУ ПФУ в Полтавській області    ОСОБА_2 , який особисто відповідає за роботу державного органу в Полтавській області, умисному порушенню чинної частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-ХІІ від 23.10.1993 в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №367-ХIV від 25.12.1998 відповідно до якої позивач, як ветеран війни що належить до осіб з інвалідністю І групи внаслідок війни, має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вимог статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", що свідчить про умисне надмірне тривале зловживання керівником, вказаного вище державного органу, службовим становищем з метою порушення прав на частину власності позивачки, що містить ознаки кримінального правопорушення та злочину проти правосуддя за частиною 4 статті 382 Кримінального кодексу України (ч.4 Умисне невиконання службовою особою рішення Конституційного Суду України та умисне недодержання нею висновку Конституційного Суду України), через умисне та тривале недодержання юридичних висновків та самих Рішень Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 та від 27.02.2020 №3-р/2020 під час прийняття рішень щодо донарахування та виплати грошової допомоги до 05 травня позивачки в повному обсязі, починаючи з 30.09.2022 і до теперішнього часу;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду відповідно до вимог статті 382 КАС України.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 позов ОСОБА_1 до Начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як посадової особи: ОСОБА_2 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
У задоволенні клопотання про встановлення судового контролю - відмовлено.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 залишено без задоволення клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відповідно до ст. 249 КАС України у справі № 440/9392/22.
На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 відмовлено у відкритті апеляційного за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 по справі № 440/9392/22.
Не погодившись із ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 та ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою. 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке. 
Із змісту вимог касаційної скарги вбачається, що позивачка просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022. 
Колегія суддів зазначає, що тлумачення положень частини другої статті 328 КАС України у їхньому зв`язку з приписами частини першої статті 294 КАС України свідчить про те, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені тільки ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову; заміни заходу забезпечення позову; повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження, і після їх перегляду в апеляційному порядку.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022. 
З огляду на вище викладене, з урахуванням відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Верховний Суд встановив, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 у справі № 440/9392/22 в апеляційному порядку не переглядалася.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 не може бути предметом касаційного оскарження, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині за касаційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Щодо оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду визначений положеннями статті 294 КАС України, а ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали у справі, до даного переліку не входить.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження, вірно застосував положення пункту 1 частини першої статті 299 КАС України, правильне його застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження також в частині оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023.
Керуючись пунктами 1, 5 частини першої, частиною другою статті 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі № 440/9392/22 за позовом ОСОБА_1 до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як посадової особи: Тараторін Володимир Никандрович, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання дій протиправними.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не підлягає оскарженню. 

Судді                                                                                           С.Г. Стеценко

                                                                                          Т.Г. Стрелець

                                                                                          Л.В. Тацій