П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 400/2517/22	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

            П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-            Кравченко К.В.
розглянувши у порядку письмового провадження  адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2022 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.09.2021 року № 763514290707, № 763614290707; від 13.09.2021 року № 766214290707, № 766314290707 і рішення від 09.11.2021 року № 57/14-29-13-02-29,  -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивачка, Фізична особа — підприємець ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.09.2021 року № 763514290707, № 763614290707; від 13.09.2021 року № 766214290707, № 766314290707; від 09.11.2021 року № 57/14-29-13-02-29.  
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що проведена відповідачем перевірка здійснена з порушенням Податкового кодексу України, оскільки накази на проведення фактичної перевірки не вручались ні позивачці, ні уповноваженій нею особі. Також, позивачка зазначає, що в актах перевірки відповідач посилається на порушення постанови КМУ №17 від 13.01.2021 “Про внесення змін до постанови КМУ №957 від 30.10.2018”, однак зазначена постанова не містить врегулювання питання щодо розповсюдження цієї норми на мінімальні ціни реалізації підакцизних товарів, які були придбані платником податків до часу вступу норми в силу цієї норми, тобто на думку позивачки, відповідачем порушено принцип юридичної визначеності. Крім того, у спірних рішеннях від 10.09.2021 року № 763614290707 та від 13.09.2021 року № 766314290707 вказано на порушення абз. 18 ч. 2 ст. 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального”, однак дана норма передбачає відповідальність за порушення, яке відносно позивачки не фіксувалось і жодним чином не підтверджується.    
Відповідач надав відзив, в якому в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що фактичну перевірку проведено на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, з метою здійснення функцій визначених законодавством  у сфері виробництва та обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, тобто з підстави передбаченої Податковим кодексом України. Посадовими особами контролюючого органу  було пред`явлено особам, які фактично проводять розрахункові операції накази та направлення на проведення перевірки, а також службові посвідчення, що в сукупності надає право на проведення перевірки, відтак зазначене виключає протиправність дій щодо проведення фактичної перевірки позивачки на підставі наказів від 09.08.2021 №1507-п, від 09.08.2021 №1508-п. Спірні податкові  повідомлення-рішення є правомірними, оскільки відповідачем встановлено факт порушенням п.11 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, порушенням п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 “Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_1 , а також порушення порушення п.11, п.12 ст.3 Закону №265 за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_2 .  
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. 
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов .
23.02.2023 року (вх.№3726/23) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області видано накази від 09.08.2021 №1507-п, від 09.08.2021 №1508-п “Про проведення фактичної перевірки” ФОП ОСОБА_1  на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, з метою здійснення функцій визначених законодавством  у сфері виробництва та обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. 
Уповноваженими особами Головного управління ДПС у Миколаївській області на підставі вищезазначеного наказу та направлень здійснено вихід для проведення фактичної перевірки позивача за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_1 . Наказ, направлення та посвідчення були пред`явлені продавцю магазину-кафетерія ОСОБА_2 , яка відмовилася від їх підписання, в зв`язку з чим посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області на підставі п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України складено акт про відмову від підпису у направленнях на перевірку №1141/14-29-07-07/ НОМЕР_1 від 16.08.2021. 
За результатами фактичної перевірки було складено акт від 26.08.2021 №6244/14/29/07/ НОМЕР_1 . 
На підставі висновків акту ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято: 
- податкове повідомлення-рішення від 10.09.2021 №763514290707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5 100,00 грн. в зв`язку з порушенням п.11 ст.3 Закону №265 (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин);
- податкове повідомлення-рішення від 10.09.2021 №763614290707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10 000,00 грн. в зв`язку з порушенням п.1 Постанови №957. 
Також, посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області здійснено вихід для проведення фактичної перевірки позивачки за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_2 . Наказ, направлення та посвідчення були пред`явлені під підпис продавцю магазина-кафетерія ОСОБА_3 .
За наслідками проведеної фактичної перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області складено акт фактичної перевірки від 26.08.2021 №6232/14/29/07/ НОМЕР_1 . 
На підставі висновків акту прийнято:
- податкове повідомлення-рішення від 13.09.2021 №766214290707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 21 092,00 грн. в зв`язку з порушенням п.11, п.12 ст.3 Закону №265;
- податкове повідомлення-рішення від 13.09.2021 №766314290707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10 000,00 грн. в зв`язку з порушенням п.1 Постанови №957. 
Позивачка вважаючи протиправними вищезазначені податкові повідомлення — рішення протиправними звернулась з даним позовом.  

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно із підпунктами   19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: 
здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального ; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
За приписами пункту    61.1    статті    61 ПК України    податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У підпункті    62.1.2,    62.1.3    пункту    62.1    статті    62 ПК України    зазначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього    Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до пункту    75.1    статті    75 Податкового кодексу України    (далі    ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень, виключно у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки -        випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом    75.1.3    пункту    75.1    статті    75 ПК України    фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом    80.1    статті    80 ПК України    встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Разом з тим, пунктом    80.2    статті    80 ПК України    передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт    80.2.2    пункту    80.2    статті    80 Податкового кодексу України).
Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п.    80.7    статті    80 ПК України).
Відповідно до пункту    81.1    статті    81 ПК України    посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
-копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
-службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку) (пункт 81.3 статті 83 ПК України).
Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Згідно з п.86.5 ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь- яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.
Пунктами 86.6, 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом №265 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно- касовий реєстратор, вбудований контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;
Програмний реєстратор розрахункових операцій - програмний, програмно-апаратний або програмно-технічний комплекс у вигляді технологічного та/або програмного рішення, що використовується на будь-якому пристрої та в якому фіскальні функції реалізовані через фіскальний сервер контролюючого органу і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. Контролюючий орган забезпечує безкоштовне програмне рішення для використання суб`єктом господарювання;
Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуг) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно п.11 ст.3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.
Відповідно до п.п.14.1.145 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД на які Податковим кодексом України встановлено ставки акцизного податку.
До підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія (п.215.1 ст.215 Податкового кодексу України).
Пунктом 7 статті 17 Закону №265 встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Статтею 20 Закону №265 визначено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючого органу застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальним нормативним актом, який визначає основні засаді державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481).
Статтею 1 Закону №481 визначено, що мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки; мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.
Статтею 18 Закону №481 визначено, що право встановлювати мінімальні оптово- відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України.
30.10.2008 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957, якою установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2021 №17 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957» (далі - Постанова №17) внесено зміни та затверджено розмір мінімальних роздрібних цін на вина ігристі та вина газовані, зброджені напої, вина (напої) ароматизовані ігристі (газовані), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження, які розливаються у пляшки, закорковані спеціальними пробками для таких напоїв типу «гриб», що утримуються на місці за допомогою стяжок або застібок, та/або мають надмірний тиск, спричинений наявністю діоксиду вугленю у розчині на рівні не менше 1 бар при температурі 20? у скляній тарі місткістю 0,7л.та 0,75л. (коди виробів згідно з УКТ ЗЕД 2204 10, 2204 21, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 29 10 00, 2205 10 10 00, 2205 90 10 00, 2205 00 39 00), на рівні 109,00грн.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

    Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Апеляційний суд зазначає, що згідно вищенаведених правових норм у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) пред`явлення або надіслання у випадках, визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України документів (формальна підстава).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2021 року у справі №160/7967/19.
Окрім того, фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов, як наявність підстав для її проведення та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів; разом з тим можливість проведення фактичної перевірки на підставі підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України пов`язується із наявністю в податковому органі інформації про можливі порушення з боку суб`єкта господарювання вимог податкового законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі №825/951/17.
Щодо доводів апелянта про порушення проведення фактичної перевірки, колегія суддів зазначає наступне:
Для встановлення правомірності чи протиправності проведення спірної перевірки визначальними є обставини щодо направлення або надіслання платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) направлення, копії наказу та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як вбачається із матеріалів справи 09 серпня 2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області на підставі пп. 80.2.2., 80.2.5 п.80.2 ст.80 з урахуванням п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу Україну прийнято накази №1507-п, №1508-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )», яким наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресами здійснення діяльності: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з 16 серпня 2021 року тривалістю 10 діб.
На підставі наказів ГУ ДПС у Миколаївській області від 09.08.2021 року №1507-п, №1508-п та відповідно до направлень на перевірку від 16.08.2021 року №1959/14-29- 07-10, №1960/14-29-07-10, №1957/14-29-07-10, №1958/14-29-07-10 посадові особи ГУ ДПС у Миколаївській області прибули для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
16.08.2021 року у магазині-кафетерії, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , перед початком проведення фактичної перевірки, відповідно до вимог п.80.4 ст.80 Податкового кодексу України, проведена розрахункова операція при придбанні підакцизного товару. Продавець магазину-кафетерію ОСОБА_2 (особа, яка здійснила відповідну розрахункову операцію) провела дану розрахункову операцію через РРО та видала фіскальні чеки від 16.06.2021 №0000013603, №00000013604.
Після цього, продавцю магазину-кафетерія ОСОБА_2 були пред`явлені службові посвідчення працівників ГУ ДПС у Миколаївській області, копію наказу від №1507-п, направлення на перевірку від 16.08.2021 №1959/14-29-07-10, №1960/14-29-07-10. Тобто, посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області були виконані передбачені ст..81 Податкового кодексу України умови допуску до проведення фактичної перевірки.
Після ознайомлення з наказом та направленнями на проведення перевірки, продавець магазину-кафетерію ОСОБА_2 відмовилася від їх підписання, в зв`язку з чим посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області на підставі п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України складено акт про відмову від підпису у направленнях на перевірку №1141/14-29-07-07/ НОМЕР_1 від 16.08.2021.
Згідно п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Таким чином, акт про відмову від підпису у направленнях на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
16.08.2021 року продавцю магазина-кафетерія ОСОБА_3 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , були вручені копія наказу №1508-п від 09.08.2021 року, направлення на перевірку від 16.08.2021 року №195714-29-07-10, №1958/14-29-07-10 та пред`явлено службові посвідчення, що підтверджується підписом ОСОБА_3 на відповідних направленнях. Тобто, посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області були виконані передбачені ст..81 Податкового кодексу України умови допуску до проведення фактичної перевірки.
Колегія суддів, звертає увагу, що ОСОБА_3 власноруч у зазначених вище направленнях на перевірку вказала, що є продавцем магазину-кафетерія ФОП ОСОБА_1 , поставила відмітку про ознайомлення із службовими посвідченнями фахівців ГУ ДПС у Миколаївській області та отримання копії наказу про проведення перевірки.
Крім того, ОСОБА_3 під час проведення перевірки також власноруч підписувала відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей). В зазначеній відомості ОСОБА_3 вказала, що є продавцем.
Зокрема,  відповідно до ст.24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Протягом періоду з 16.08.2021 по 25.08.2021 відповідно до даних АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 на порушення вимог КМУ від 17.06.2018 №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органом про прийняття на роботу» не подавались відомості про прийняття на роботу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Таким чином, вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допущені до роботи без повідомлення Державної податкової служби та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначений факт зафіксовано в актах фактичної перевірки від 26.08.2021 №6244/14/29/07/ НОМЕР_1 , №6232/14/29/07/ НОМЕР_1 .
Відтак, позивачем фактично допущено посадових осіб відповідача до проведення фактичних перевірок, які проводились без зауважень щодо неможливості проведення таких перевірок. Фактичні перевірки ФОП ОСОБА_1 реально проведені та за їх наслідками складено акти фактичної перевірки від 26.08.2021 року.
Щодо виявлених порушень:
На підставі акту фактичної перевірки від 26.08.2021 №6244/14/29/07/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2021 №763514290707, яким визначено грошове зобов`язанням в розмірі 5 100,00грн. в зв`язку з порушенням позивачем п.11 ст.3 Закону №265, а саме, проведення розрахункових операцій через РРО при продажу підакцизних товарів без використання режиму попереднього програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, без зазначення в фіскальному чеку коду товарної підкатегорії проданого товару (слабоалкогольні напої) згідно з УКТ ЗЕД.
На підставі інформації з ІС «Податковий блок» встановлено, що під час проведення розрахункових операцій 05.06.2021 о 10:09:50 в магазині-кафетерії ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з продажу ж/б напою слабоалкогольного «Shake Daiquiry» міцність 7% 0,5л.за ціною 37,00грн. у фіскальному чеку відсутній код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД підакцизного товару.
Відомості ІС «Податковий блок» наведено в акті фактичної перевірки від 26.08.20221 №6244/14/29/07/ НОМЕР_1 (стор.5 Акту).
Водночас, згідно п.п.215.3.1          п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України слабоалкогольні напої мають код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД - 2208 90 (інші).
Відтак, встановлене відповідачем є порушенням п.11 ст.3 Закону №265, за яке передбачена відповідальність у вигляді фінансової санкції в розмірі 5 100,00грн.
На підставі акту фактичної перевірки від 26.08.2021 №6244/14/29/07/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2021№763614290707, яким визначено грошове зобов`язанням в розмірі 10 000,00грн. в зв`язку з порушенням позивачем п.1 Постанови №957, а саме, роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни.
Відповідно до відомостей АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 в магазині- кафетерії за адресою: АДРЕСА_1 в лютому 2021 року здійснювала реалізацію алкогольних напоїв за цінами, що нижче встановленого розміру мінімальних роздрібних цін на вина ігристі та вина газовані, чим порушила п.1 Постанови №957. А саме, 03.02.2021 реалізовано плашку шампанського «Ореанда» п/сл місткістю 0,75 літра, вміст спирту 10,5-12,5об. по ціні реалізації 100,00грн. Мінімальна роздрібна ціна реалізованої пляшки шампанського відповідно до додатку до Постанови №957 (в редакції постанови КМУ від 13.01.2020 №17) становить 109,00грн.
Під час проведення перевірки позивачем не надано контролюючому органу документи, які підтверджують облік та походження зазначеного товару.
Абзацом 18 частини другої статті 17 Закону №481 встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000, гривень.
Враховуючи зазначене вище порушення, контролюючим органом застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції на підставі абз.18 ч.2 ст.17 Закону №481 в розмірі 10 000,00грн.
На підставі акту фактичної перевірки від 26.08.2021 №6232/14/29/07/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.09.2021 року №766214290707, яким визначено грошове зобов`язанням в розмірі 21 092,00грн. з них: 5 100,00грн. в зв`язку з порушенням позивачем п.11 ст.3 Закону №265, а саме, проведення розрахункових операцій через РРО при продажу підакцизних товарів без використання режиму попереднього програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, без зазначення в фіскальному чеку коду товарної підкатегорії проданого товару (слабоалкогольні напої) згідно з УКТ ЗЕД; 15 992 грн. в зв`язку з порушенням п.12 ст.3 Закону №265, а саме, ведення з порушеннями обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.
На підставі інформації з ІС «Податковий блок» встановлено, що під час проведення розрахункових операцій 04.02.2021 о 15:14:50 в магазині-кафетерії ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з продажу пляшки напою слабоалкогольного «Бренді кола» міцність 8% 0,33л., виробництво ПрАТ «Оболонь» за ціною 27,00грн., 04.02.2021 о 10:20:50 з продажу пляшки напою слабоалкогольного «Revo» (Revo Alco Energy) міцність 8,5% 0,5л, виробництво ТОВ «Напої Плюс», 04.02.2021 о 12:53:40 з продажу пляшки напою слабоалкогольного «Revo» (Revo Alco Energy) міцність 8,5% 0,5л, виробництво ТОВ «Напої Плюс» у фіскальному чеку відсутній код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД підакцизного товару.
Водночас, згідно п.п.215.3.1          п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України слабоалкогольні напої мають код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД - 2208 90 (інші).
Таким чином, позивачем порушено вимоги п.11 ст.3 Закону №265, а саме: проведення розрахункової операції з продажу підакцизного товару через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, без зазначення в фіскальному чеку коду товарної підкатегорії проданого товару (слабоалкогольні напої) згідно з УКТ ЗЕД.
Враховуючи зазначене вище порушення, контролюючим органом застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції на підставі п.7 ст.17 Закону №265 в розмірі 5 100,00грн.
В ході проведення перевірки відповідно до п.20.1.9 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, після вручення 16.08.2021 продавцю магазину-кафетерію ОСОБА_3 письмової вимоги від 16.08.2021 про зняття залишків товарних запасів, які знаходяться за місцем продажу, 16.08.2021 ОСОБА_3 особисто, в присутності посадових осіб контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснено зняття фактичних залишків підакцизних товарів, які знаходились у місці продажу - магазин- кафетерій, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_2 . Перевірка фактичних залишків товарних запасів розпочата 16.08.2021 року о 15год.55 хв, закінчена - 16.08.2021 о 16год.16хв. 
Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів додається.
Посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області, які проводили перевірку ФОП ОСОБА_1 16.08.2021 о 15год.45хв. продавцю магазина -кафетерія ОСОБА_3 також було вручено під підпис запит про надання документів.
Запитувані документи необхідно було надати за період діяльності з 01.11.2018 по 16.08.2021 одразу після початку перевірки (16.08.2021) за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , або 19.08.2021 за адресою контролюючого органу: АДРЕСА_3 .
Протягом перевірки, документи, вказані у запиті від 16.08.2021 не отримувалися посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області та не надходили до контролюючого органу, у зв`язку з чим складено акт ненадання документів до перевірки від 26.08.2021 №1214/14/29/07/ НОМЕР_1 .
Перевіркою повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) встановлено ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів на загальну суму 7 996,00грн, що знаходились у місці продажу (господарському об`єкті) 16.08.2021. Перевіркою встановлений необлікований надлишок алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які знаходились16.08.2021 в продажу не підтверджений первинними документами у розмірі 7 996,00грн, що є порушенням вимог п.12 ст.3 Закону №265.
Враховуючи зазначене вище порушення, контролюючим органом застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції на підставі ст.20 Закону №265 в розмірі 15 992,00грн. (7996,00*2).
На підставі акту фактичної перевірки від 26.08.2021 №6232/14/29/07/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.09.2021 №766314290707, яким визначено грошове зобов`язанням в розмірі 10 000,00грн. в зв`язку з порушенням позивачем п.1 Постанови №957, а саме, роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни.
Відповідно до відомостей АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 в магазині- кафетерії за адресою: АДРЕСА_2 в лютому 2021 року здійснювала реалізацію алкогольних напоїв за цінами, що нижче встановленого розміру мінімальних роздрібних цін на вина ігристі та вина газовані, чим порушила п.1 Постанови №957. А саме, 14.02.2021 реалізовано плашку шампанського «Ореанда» п/сл місткістю 0,75 літра, вміст спирту 10,5-12,5об. по ціні реалізації 100,00грн. Мінімальна роздрібна ціна реалізованої пляшки шампанського відповідно до додатку до Постанови №957 (в редакції постанови КМУ від 13.01.2020 №17) становить 109,00грн.
Під час проведення перевірки позивачем не надано контролюючому органу документи, які підтверджують облік та походження зазначеного товару.
Вартість отриманих партій алкогольних напоїв під час проведення перевірки встановити не можливо, оскільки будь-які товаросупровідні документи, які підтверджують облік та надходження вказаних алкогольних напоїв, що на момент перевірки знаходились у місці продажу, суб`єктом господарювання не надано.
Враховуючи зазначене вище порушення, контролюючим органом застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції на підставі абз.18 ч.2 ст.17 Закону №481 в розмірі 10 000,00грн.
Позивачем не надано належних доказів на спростування порушень зафіксованих в актах перевірки, відтак контролюючим органом правомірно застосовано до позивачки штрафні (фінансові) санкції.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Позивач належними та достовірними доказами не спростував доводів відповідача про правомірність спірних ППР.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з вимогами ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку,  щодо відмови у  задоволенні позову ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду  першої інстанції.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2022 року за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.09.2021 року № 763514290707, № 763614290707; від 13.09.2021 року № 766214290707, № 766314290707 і рішення від 09.11.2021 року № 57/14-29-13-02-29  – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Вербицька Н. В.