ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року	Львів	Справа № 140/16566/21 пров. № А/857/2462/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Іщук Л.П.,
                                                                                             Обрізка І.М.,
розглянувши в письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Димарчук Т.М.), ухвалене правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м.Луцьк 19 січня 2023 року у справі №140/16566/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :

29.12.2021 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , просила: визнати протиправними дії щодо нездійснення перерахунку виплаченої індексації з 01.03.2018 відповідно до абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від       17 липня 2003 року №1078; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації з урахуванням абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок №1078 у період існування спірних правовідносин (01.03.2018 по 10.01.2020) не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації». Суд першої інстанції вказав, що зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку №1078, однак лише у редакції, яка діяла до 15 грудня 2015 року. Суд першої інстанції зазначив, що право на індексацію заробітної плати у позивача виникло у жовтні 2018 року та, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексація проводилась з листопада 2018 року. Суд першої інстанції вказав, що доказів того, що розмір підвищення грошового доходу є нижчим за суму індексації, матеріали справи не містять, та дійшов висновку, що відсутні підстави для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу, виходячи із фіксованої величини до періоду з 01.03.2018 до 31.10.2018.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при здійсненні нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день звільнення відповідачем не враховано вимоги абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку №1078. Скаржник вказує, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації. Скаржник зазначає, що зростання заробітної плати за рахунок інших її складових (без підвищення тарифних ставок (окладів)) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати. Скаржник звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно не врахував норми абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу. Скаржник зазначає, що до матеріалів справи долучені всі необхідні розрахунки. Скаржник вважає, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими та містять всі необхідні підтверджуючі матеріали, а відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день звільнення є протиправною.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, навівши мотиви з яких вважає подану апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції – законним та обгрунтованим.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Апеляційну скаргу розглянуто з дотриманням встановлених статтею 309 КАС України строків розгляду, з врахуванням незмінності складу суду та перебування судді-доповідача у відпустці.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.01.2020 №4 ОСОБА_1 з 09.01.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10.01.2020 (а.с.15).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі №140/4568/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 19.11.2021, визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з     01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року (з урахуванням виплачених сум). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаного судового рішення Військова частина НОМЕР_1 перерахувала ОСОБА_1 кошти за індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 12.01.2018 в сумі 17 202,31 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 29.11.2021 №626, розрахунково-платіжною відомістю №313 та довідкою-розрахунком суми індексації за період з 01.01.2016 по 12.01.2018 (а.с.11-13).
На звернення ОСОБА_1 від 03.12.2021 (вх.№Д-86) щодо здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення з березня 2018 по день звільнення, відповідно до вимог пункту 5 Порядку №1078, Військова частин НОМЕР_1 листом від 09.12.2021 №981 повідомила, що рішення суду у справі №140/4568/21 виконано повністю; враховуючи те, що інших зобов`язань, в тому числі щодо перерахунку індексації грошового забезпечення з березня 2018 по день звільнення відповідно до вимог пункту 5 Порядку №1078 в рішенні суду не визначено, відповідно підстав щодо перерахунку немає (а.с.10).
Вважаючи, що Військова частина НОМЕР_1 при нарахуванні індексації грошового забезпечення порушила законодавство та здійснила виплату не в повному обсязі, ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 вказаного Закону).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України № 1282-ХІІ від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон № 1282-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. (стаття 2 Закону № 1282-ХІІ).
Згідно з положеннями статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі – Порядок №1078), яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.
Згідно з абзацами 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. При цьому, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).
01.03.2018 вступила в дію Постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців та у пункті 2 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Таким чином, у березні 2018 року відбулося зростання грошового забезпечення військовослужбовців.
Отже, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року повинна здійснюватися із застосуванням базового місяця березень 2018 року.
Для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).
Оскільки в березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, сума індексації в березні 2018 року повинна розраховуватися як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 до визначеної (згідно з абзацами 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078) суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації (103 відсотка).
Таким чином, з березня 2018 року підлягає до виплати сума індексації грошового забезпечення, визначена на підставі вищенаведених положень Порядку №1078, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.
При цьому, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1 %, в квітні 2018 року - 100,8 %, в травні 2018 року - 100,0 %, в червні - 100,0 %, в липні - 99,3 %, в серпні - 100,0 %, у вересні - 101,9 %, в жовтні - 101,7 %.
Таким чином, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103 % (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено, що є підставою для права на індексацію заробітної плати. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, тому індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року.
Оскільки величина індексу споживчих цін з 01.03.2018 по 30.11.2018 не перевищила порогу індексації у розмірі 103 відсотка, тому відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення не проводиться.
Аналогічна правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду від 09.09.2022 у справі №600/524/21-а, від 15.06.2022 у справі № 520/4061/21, від 02.11.2022 у справі №120/12718/21-а (провадження № К/990/24349/22), від 22 грудня 2022 року у справі №380/14479/21.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що відповідно до карток особових рахунків та відзиву на позовну заяву від 03.01.2023 №4, ОСОБА_1 отримувала індексацію грошового забезпечення відповідно до норм і правил нарахування індексації, при цьому березень 2018 є місяцем підвищення грошових доходів позивача (грошового забезпечення), і відповідно обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалось з квітня 2018. 
Сума індексації за квітень 2018 - жовтень 2018 при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації з квітня 2018 становить 0,00 грн. щомісячно. Починаючи з листопада 2018 року по день звільнення позивач отримувала індексацію грошового забезпечення: листопад 2018 року в сумі 71,08 грн; грудень 2018 року в сумі 71,08 грн; січень 2019 року в сумі 71,08 грн; лютий 2019 року в сумі 134,47 грн; березень 2019 року в сумі 134,47 грн; квітень 2019року в сумі 134,47 грн; травень 2019 року в сумі 134,47 грн; червень 2019 року в сумі 206,72 грн; липень 2019 року в сумі 206,72 грн; серпень 2019 року в сумі 206,72 грн; вересень 2019 року в сумі 206,72 грн;  жовтень 2019 року в сумі 206,72 грн;  листопад 2019 року в сумі 206,72 грн; грудень 2019 року в сумі 216,51 грн; січень 2020 року в сумі 62,86 грн (пропорційно, по дату звільнення). 
При цьому, обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації у вказаний період розрахований неправильно, позивач не навів, належних та допустимих доказів вказаного не надав.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно не проводились нарахування та виплата на користь позивача індексації грошового забезпечення з березня 2018 року по листопад 2018 року (включно), тоді як нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з листопада 2018 року по січень 2020 року у меншому розмірі, ніж встановлено законом, належними та допустимими доказами у справі не підтверджено, а тому відсутні підстави для задоволення відповідних позовних вимог.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні викладено мотиви відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі №140/16566/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко