КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №761/30954/21                                                                                    Головуючий у І інстанції - Фролова І.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/3520/2023                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
02 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», Голови правління Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку та матеріальної шкоди, 
 
установив:
 
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», Голови правління Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку та матеріальної шкоди.    
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не була виконана ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року про залишення позову без руху, у якій суд зазначив позивачу про необхідність зазначити офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти відповідачів; уточнити зміст позовних вимог з посиланням на конкретні норми - статті Цивільного кодексу України/Цивільно-процесуального кодексу України; надати докази, що підтверджують позов; обґрунтувати обрання такого способу захисту порушеного права, із посиланням на норму матеріального трава, якою передбачено відповідний спосіб захисту права; надати суду відомості щодо вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору; надати суду відомості щодо вжиття позивачем заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, а також сплатити судовий збір.
Вказану ухвалу було отримано позивачем 14 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
17 грудня 2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.
Зі змісту уточненої позовної заяви судом було встановлено, що позивачем не було усунуто недоліки, передбачені ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року, а саме не було сплачено судовий збір.
На противагу зазначеному позивачем було подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору.
В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у розмірі 2 392,04 грн. за подання вказаної позовної заяви.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що в ухвалі про повернення позовної заяви місцевий суд виходив із того, що ним не були виконані вимоги ухвали суду від 14 грудня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, оскільки не були надані суду докази на підтвердження неспроможності сплатити судовий збір у розмірі 2392,04 грн. за подання позовної заяви, зокрема довідки з фіскальних органів про відсутність доходів за минулий календарний рік, внаслідок чого клопотання про звільнення від сплати судового збору, що було обґрунтовано нормами п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд відхилив.
Зазначає, що у своєму клопотанні про звільнення від сплати судового збору, що було зареєстровано судом за вхідним №118638 від 17 грудня 2021 року та міститься в справі (а.с. 24), ним буду вказано, що він є тимчасово непрацюючим, доходів у 2020 році не мав, на підтвердження чого надав суду копію своєї трудової книжки та довідку з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2020 рік №2277/Я/26-15-54-04-20 від 20 жовтня 2021 р., згідно якої за 2020 рік ним отримано 2450.01 грн. доходу (а.с. 26).
Просив, скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст.185 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Оскільки позовну заяву ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року було залишено без руху недоліки викладені в ухвалі суду ОСОБА_1 не усунув, районний суд прийшов до висновку про повернення позовної заяви позивачу.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
За правилом ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право на звернення особи до суду є її абсолютним правом.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред`явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направив до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про усунення недоліків , а саме клопотання про звільнення від сплати судового збору, що було зареєстровано судом за вхідним №118638 від 17 грудня 2021 року та міститься в справі (а.с. 24), в клопотанні було вказано, що він є тимчасово непрацюючим, доходів у 2020 році не мав, на підтвердження чого надав суду копію своєї трудової книжки та довідку з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2020 рік №2277/Я/26-15-54-04-20 від 20 жовтня 2021 року, згідно якої за 2020 рік ним отримано 2450.01 грн. доходу (а.с. 26).
Отже, оскільки із позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду у 2021 році, у той час як у 2020 році отримав 2450,01 грн. доходу, що за вирахуванням податків (441,00 грн.) становить 2009,01 грн. (2450,01 грн. - 441,00 грн.), то 5% від цієї суми складає 100,45 грн. (2009,01 ? 5 : 100), що є меншим від суми судового збору (2450,01 грн.) визначеної ухвалою суду від 14 грудня 2021 року.
У відповідності до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити його розмір або звільнити від сплати взагалі за таких умов, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. 
Крім цього, Верховний Суд в ухвалі від 02 серпня 2019 року у справі №761/12145/17 (провадження № 61-11495ск19, ЄДРСР: 83508324) дійшов правового висновку, згідно якого відсутність доходу за минулий рік с підставою для звільнення віл сплати судового збору.
Отже, хибним є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року. 
За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, а саме для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст.7,30,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, а саме для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба