КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
22 червня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 2-1140/12
Апеляційне провадження № 22-ц/824/891/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,    
     суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,
за участі секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Вовк С.В., у справі за заявою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва «Хрещатик» про зміну способу виконання рішення у справі за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва «Хрещатик» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,-
 
                   в с т а н о в и в :
У березні 2020 року КП «Хрещатик» подало заяву про зміну способу виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 липня 2012 року, а саме: демонтувати цегляний гараж у дворі будинку АДРЕСА_1 з відшкодуванням ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з демонтуванням.
Заява мотивована тим, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 липня 2012 року у справі № 2-1140/12 зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити земельну ділянку у дворі будинку АДРЕСА_1 , шляхом демонтування цегляного гаража. Незважаючи на виконавче провадження, цегляний гараж, який повинен був демонтувати відповідач, не демонтований та продовжує незаконно займати земельну ділянку (т. 2 а.с. 1-2).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року заяву КП «Хрещатик» про зміну способу виконання рішення у справі № 2-1140/12 задоволено. Змінено спосіб виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2012 року у справі № 2-1140/12, а саме: шляхом демонтування цегляного гаражу у дворі будинку АДРЕСА_1 з відшкодуванням ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з демонтуванням (т. 2 а.с. 29). 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, 11 червня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду (т. 3 а.с. 23-55).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що ухвала суду є незаконною, оскільки подання та розгляд заяви про зміну способу виконання рішення суду можливе лише в межах виконавчого провадження. Проте станом на день звернення КП «Хрещатик» з заявою про зміну способу виконання рішення виконавчого провадження не було. Більше того, Печерський РВ ДВС у м. Києві у листі від 06 березня 2020 року повідомив про знищення матеріалів виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження було закрите ще 31 грудня 2016 року. Вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції порушив норми ст. 435 ЦПК України та ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та безпідставно змінив спосіб виконання рішення суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від             29 листопада 2022 року дану справу було призначено головуючому судді Ігнатченко Н.В., судді, які входять до складу колегії: Савченко С.І., Мережко М.В. (т. 3 а.с. 131).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року у справі № 2-1140/12 (т. 3 а.с. 159-160).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду у відкритому судовому  засіданні (т. 3  а.с. 168).
Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 824/06.1-01/23 від 15 травня 2023 року у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Ігнатченко Н.В. розгляд судової справи № 2-1140/12 (22-ц/824/891/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи (т. 3 а.с. 182).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді,  входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (т. 3 а.с. 183).             
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (т. 3 а.с. 184).
 
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко А.С. підтримав скаргу і просив її задовольнити.
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, у т.ч.  адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення  ОСОБА_1 повернулось із відмітками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи не надходили. Факт належного сповіщення апелянта ОСОБА_1 підтвердив в суді апеляційної інстанції його представник - адвокат Руденко А.С. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання    (т. 3 а.с. 185-194). 
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130,ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 липня 2012 року позов задоволено повністю. Зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити земельну ділянку у дворі будинку АДРЕСА_1 , шляхом демонтування цегляного гаража. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Хрещатик» 107 гривень 30 копійок у відшкодування судових витрат  (т. 1 а.с. 92-93). 
05 вересня 2013 року Печерським районним ВДВС у м. Києві відкрито виконавче провадження.
31 грудня 2016 року зв`язку з невиконанням боржником рішення суду Печерським районним ВДВС у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
28 лютого 2020 року працівниками КП «Хрещатик» складено акт № 66, згідно якого на час обстеження 28 лютого 2020 року встановлено, що на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 цегляний гараж відповідно до рішення суду від 27 липня 2012 року у справі № 2-1140/12 не демонтовано (т. 2 а.с. 5).
З копії листа Печерського РВ ДВС у м. Києві від 06 березня 2020 року № д/19 вбачається, що 31 грудня 2016 року старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання заочного рішення  Печерського районного суду міста Києва від 27 липня 2012 року, до цього в межах виконавчого провадження за не виконання рішення суду державним виконавцем виносились постанови про накладення штрафу (т. 2 а.с. 6).
Постановою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року скасовано та постановлено нове рішення, яким заяву КП «Хрещатик» задоволено. Видано дублікат виконавчого листа по справі за № 2-1140/12 за позовом КП «Хрещатик» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії. Поновлено КП «Хрещатик» строк для пред`явлення виконавчого за № 2-1140/12 до виконання (т. 2 а.с. 82-87).
Постановою старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 11 травня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1140/12, виданого 29 квітня 2021 року Печерським районним судом міста Києва про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити земельну ділянку у дворі будинку АДРЕСА_1 , шляхом демонтування цегляного гаража (т. 2 а.с. 102).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Руденка А.С. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в рамках цивільної справи 2-1140/12 - задоволено. Визнано виконавчий лист № 2-1140/12 від 29 квітня 2021 року, виданий Печерським районним судом м. Києва для виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2012 року у справі № 2-1140/12, таким, що не підлягає виконанню. Суд виходив з наявності ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року, якою змінено спосіб виконання рішення, що набрала законної сили та демонтування цегляного гаражу покладено на інших осіб, з подальшим відшкодуванням ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з демонтуванням, то як наслідок виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки наявні обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом (т. 2 а.с. 171-172).
Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229 роз`яснив, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі абсолютної неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Але під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.
На стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.
Звертаючись до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду, заявник як на підставу заявлених вимог посилався на те, що заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 липня 2012 року зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити земельну ділянку у дворі будинку АДРЕСА_1 , шляхом демонтування цегляного гаража, проте, незважаючи на виконавче провадження, цегляний гараж, який повинен був демонтувати ОСОБА_1 , не демонтований та продовжує незаконно займати земельну ділянку. 
Оскільки рішенням суду ОСОБА_1 зобов`язано демонтувати цегляний гараж за власний рахунок, проте, боржник рішення суду не виконав, стягувач просив змінити спосіб виконання рішення суду, а саме демонтувати цегляний гараж з відшкодуванням з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з демонтуванням.
Обставини неможливості виконання рішення суду підтверджуються тим, що 31 грудня 2016 року у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду Печерським районним ВДВС у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
З огляду на наявність обставин, які роблять виконання рішення суду неможливим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви КП «Хрещатик» про зміну способу виконання рішення у цій справі.
Колегія суддів відхилила посилання апелянта на те, що зміна способу виконання рішення суду можлива лише в межах відкритого виконавчого провадження, оскільки ні ст. 435 ЦПК України, ні ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» такої вимоги не містить.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 23 червня 2023 року.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

В.М. Ратнікова