ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/513/22  Номер провадження 22-ц/814/2864/23	Головуючий у 1-й інстанції Шинкарчук Я.А.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
за участю секретаря Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2022 року у складі судді Шинкарчук Я. А.
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
в с т а н о в и в:
У серпні 2022 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та просив про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 серпня 2011 року, що утворилася станом на дату смерті позичальника, у сумі 17 088,23 грн та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 17 088,23 грн, та понесених по справі судових витрат. 
Позовна заява мотивована тим, що 10 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № б/н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою процентів за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину, до складу якої входять і кредитні зобов`язання померлого боржника.
На підтвердження вказаної обставини позивач посилався на реєстрацію місця проживання спадкодавця та відповідачів за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника і відповідачів, що були у розпорядженні банку. 
У відповідності до частини другої статті 1281 ЦК України банк пред`явив свої вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_4 , направивши 12 травня 2021 року претензію до Машівської державної нотаріальної контори, якою 27.05.2021 повідомлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 
02 вересня 2021 року банк направив відповідачам лист-претензію про погашення заборгованості, але ніяких дій зі сплати заборгованості ними вчинено не було.
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2022 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю підстав покладення на відповідачів обов`язку задовольнити вимоги кредитора померлого боржника. 
Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на прийняття судом рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачі вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а матеріали справи не містять доказів того, що протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вони подали заяви про відмову від спадщини. 
Вказує, що позивачем надано копії паспортів відповідачів та позичальника, які містять одну й ту саму адресу реєстрації, а тому відповідачі вважаються фактичними спадкоємцями в силу статті 1268 ЦК України. Протилежної інформації, яка б спростовувала даний факт, відповідачами надано не було.
Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину.
Зазначає, що відсутність даних по наявність спадкового майна у спадковій справі не свідчить про те, що спадкове майно у боржника відсутнє, а відповідачі спадщини не прийняли.
Також відповідачі не надали доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі встановлено, що 10 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Згідно довідки Банку за вказаним договором були видані картки: 10.08.2011 за № НОМЕР_1 з терміном дії до 06/15, 10.07.2014 за № НОМЕР_2 з терміном дії до 04/18 та 22.05.2018 за № НОМЕР_3 з терміном дії до 02/22 (а. с. 58).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 21.11.2019 виконавчим комітетом Кошманівської сільської ради Машівського району Полтавської області (а. с. 65).
Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до статті 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Станом на час відкриття спадщини заборгованість за кредитним договором від 10.08.2011 № б/н становила 17 088,23 грн та складалася із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 17 088,23 грн.
12 травня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направив претензію кредитора до Машівської державної нотаріальної контори, на яку листом від 25.05.2021 за № 322/01-16 державним нотаріусом Асановою Р. Ш. повідомлено, що претензія кредитора зареєстрована 14 травня 2021 року за номером 195/01-16, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не відкривалася (а. с. 67, 68). 
02 вересня 2021 року банк направив відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рекомендованим поштовим відправленням листи-претензії вих. № SAMDN50000048562534 від 04.08.2021 про погашення заборгованості померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в сумі 17 088,23 грн. Доказів отримання претензії відповідачами матеріали не містять.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог кредитора спадкоємцями, оскільки відсутні докази прийняття спадщини ОСОБА_4 та отримання відповідачами у спадщину будь-якого майна після смерті боржника, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду.
Спірні правовідносини ґрунтуються на нормах спадкового права, яким встановлено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (стаття 1282 ЦК України).
Свої вимоги до спадкоємця померлого боржника, який прийняв спадщину, кредитор має пред`явити не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018). 
За положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до статей 1258, 1261 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).
Право на спадкування здійснюється шляхом прийняття або неприйняття спадщини спадкоємцем за законом чи за заповітом.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).
Для прийняття спадщини (або відмови від неї) згідно частини першої статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. 
У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 755/7730/16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника на підставі статей 1281, 1282 ЦК України, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
За правилами частини третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією та однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (стаття 129 Конституції України, статті 2, 12 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства (пункт 5 частини третьої статті 2, стаття 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно частини третьої статті 13, частини четвертої статті 12 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Заявляючи про обов`язок відповідачів сплатити заборгованість спадкодавця, позивач не довів суду, що на час відкриття спадщини ОСОБА_4 20.11.2019 відповідачі ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 постійно проживали разом із спадкодавцем та відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняли спадщину померлого боржника, оскільки, як вбачається з довідки Кошманівського старостинського округу виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавського району Полтавської області реєстрація відповідачів за адресою: АДРЕСА_2 не є інформацією про їх фактичне місце проживання, а згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 62862083 від 29.08.2022, наданої державним нотаріусом Машівської державної нотаріального контори Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Асанової Р. Ш., спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не відкривалась (а. с. 86, 87, 92-93). 
Крім того, матеріали справи не містять доказів наявності спадкового майна боржника ОСОБА_4 , його обсягу та вартості, що є предметом доказування у справі, адже відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину, а тому правові підстави для стягнення з відповідачів боргу померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відсутні. 
Доводи апеляційної скарги щодо не з`ясування судом правового статусу будинку, у якому був зареєстрований ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини, суперечать принципам змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, ґрунтуються на припущеннях та висновків суду першої інстанції не спростовують. Суд не наділений повноваженнями збирати докази у справі з власної ініціативи, а з відповідним клопотанням щодо витребування або забезпечення доказів, реалізуючи свої процесуальні права, позивач до суду не звертався.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими, доводи апеляційної скарги посилання на нові докази та засоби доказування не містять, висновків суду першої інстанції не спростовують, на порушення судом норм матеріального та процесуального права не вказують, тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційним судом не вбачається. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.
Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

        О. В. Прядкіна