Дата документу 07.06.2023 Справа № 328/1933/21

Запорізький Апеляційний суд

ЄУН 328/1933/21 Пр. № 22-ц/807/102/23  	Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко О.Ю. Повний текст рішення складено 30.12.2021 року. Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2023 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                        Камалової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-5), в якому просило: - в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №2511 від 13.03.2008 року перед АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» станом на 04.06.2021 року у розмірі 338614,66 грн., яка складається з: - 50940,36 грн. - простроченої заборгованості за основним боргом; - 66254,14 грн. - простроченої заборгованості за відсотками; - 30151,67 грн. - пені; 85528,86 грн. - втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 76399,83 грн. - втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; - 14511,72 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; - 14828,08 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; - звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 13 березня 2008 року, укладеному між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , а саме: жилий будинок та прилягаючі споруди та будівлі означені літерами А-1 жилий будинок шл. нал., загальною площею 52,10 кв. м, в тому числі жилої площі 26,70 кв. м, а сіни шл. нал.: а1 ганок бетон; Б літня кухня саман обкл. цеглою; В сарай цегла; пд. погріб з/ш шл. нал.; Е убиральна цегла; Ж літня кухня; З сарай цегла; №1 огорожа дощата; №2 ворота метал» І замощення бетонне, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка розміром 0,0475 га (кадастровий номер 1424510400:01:004:0168), з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; - стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 2270,00 грн. 
В обґрунтування свого позову Банк зазначав, що 13.03.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та  ОСОБА_2  укладено кредитний договір № 2511. Відповідно до умов зазначеного договору  ОСОБА_2  отримав грошові кошти в сумі 66900,00 грн., які повинен був повернути не пізніше 12.03.2018 року та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 18 відсотків річних.
В забезпечення кредитного договору між позивачем та  ОСОБА_1  укладено 13.03.2008 року іпотечний договір ВКІ № 540231 відповідно якому в забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок та прилягаючі споруди та будівлі за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка розміром 0,0475 га з кадастровим номером 1424510400:01:004:0168 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору позивач був змушений звернутися до суду та рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 14.11.2011 року у справі № 2-627/2011 солідарно стягнуто з  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  заборгованість в розмірі 87085,99 грн., судовий збір в розмірі 870,86 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн.
Враховуючи, що  ОСОБА_2  не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, позивач вправі звернутися до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Андрущенка О.Ю. (а.с. 44).
Ухвалою суду першої інстанції від 03 вересня 2021 року провадження у цій справі відкрито (а.с. 75) в порядку загального позовного провадження. 
Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року (а.с. 108-110) позовні вимоги Банку у цій справі залишено без задоволення.
Третя особа ОСОБА_2 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.
За заявою відповідача ОСОБА_1 вищезазначене заочне рішення судом першої інстанції у цій справі не переглядалось.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 114-121) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 7618,82 грн. за подачу апеляційної скарги.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 122).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 08 лютого 2022 року (а.с. 126), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 127), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У період з 18 лютого 2022 року по 10 травня 2022 року суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка а.с. 134).
На виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України апеляційним судом була отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження того, що  ОСОБА_4  є власником вищезазначеного нерухомого майна у вигляді земельної ділянки та житлового будинку станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом (а.с. 135-140).
В автоматизованому порядку суддею Дашковською А.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 141-142).
У судовому засіданні 27 липня 2022 року (а.с.143) апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті за відсутності всіх учасників цієї справи: заслухано доповідь судді-доповідача, досліджено матеріали справи, у розгляді цієї справи оголошено перерву у зв`язку із витребуванням (ухвала а.с. 144-145) у Банку, як апелянта, для долучення до матеріалів цієї справи розрахунку: - 1. заборгованості  ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 2511 від 13.03.2008 року, в межах позовних вимог Банку у цій справі, враховуючи наявність рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 14.11.2011 року у справі ЄУН № 2-627/2011 (копія а.с. 18-19) про дострокове стягнення заборгованості, станом на 14.11.2011 року із зазначенням загальної суми заборгованості 87085,99 грн., а також конкретних складових: тіла кредиту 50940,36 грн., відсотків 33539,68 грн. та пені 2605,95 грн., з урахуванням зменшення останньої за рахунок добровільних проплат боржника чи у примусовому порядку на виконання вказаного рішення 14.11.2011 року, якщо останні мали місце?- 2. 3% відсотків річних та втрат від інфляції на суми тіла кредиту та відсотків, визначених згідно із п. 1 
На виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду Банк, як апелянт, надав клопотання/ заяву (а.с. 153-158), за змістом якого/якої: - у 2014 році всі приміщення на непідконтрольних державній владі територіях Донецької області були захоплені невідомими озброєними особами; в результаті чого Банк втратив можливість користуватись власними приміщеннями та не має доступу до документації, що в них зберігалась (у тому числі до юридичної справи по супроводжуванню проблемного активу боржника  ОСОБА_2  (кредитний договір № 2511 від 13 березня 2008 року); - програмне забезпечення Банку не дозволяє створити заново розрахунок 3% річних та втрат від інфляції на суми тіла кредиту та відсотків, визначених згідно із п. 1 за період, що запитується в ухвалі апеляційного суду, у зв`язку із чим, надати розрахунки, визначені у п. 1 та 2 ухвали є неможливим; 
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 21 вересня 2022 року (а.с. 159), не відбувся та був відкладений без визначення конкретної дати судового засідання через перебування учасників цієї справи на тимчасово окупованій території Запорізької області внаслідок воєнної агресії РФ проти України та відсутність будь-якого зв`язку (поштового чи мобільного) з останніми, з урахуванням письмових рекомендацій Верховного Суду щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан (загальний доступ в Інтернет). 
Ухвалою апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року (а.с. 160) витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону, починаючи з 24 лютого 2022 року, громадянами України: 1. ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий Старобешівським РВ УМВС України в Донецькій області 21.11.1996 року.
На виконання вказаної ухвали апеляційним судом отримано відповідь (а.с. 162-165), за змістом якої: такі відомості відсутні.
У січні 2023 року апеляційним судом здійснено відповідний запит до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України (а.с.166-169), у лютому 2023 року ухвалою апеляційного суду у Міністерства соціальної політики України (а.с. 170) витребувано інформацію на підтвердження (спростування) в ЄІБД ВПО про взяття на облік громадян України: 1. ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Старобешівським РВ УМВС України в Донецькій області 18.07.1997 року,2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Старобешівським РВ УМВС України в Донецькій області 21.11.1996 року, якщо підтверджується взяття на облік цих осіб в ЄІБД ВПО, то повідомити апеляційний суд про нове фактичне місце проживання/перебування цих осіб.
02.03.2023 року на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду Міністерством соціальної політики України надано відповідь, що в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація наявна така інформація щодо запитуваних осіб: станом на 17 лютого 2023 року  ОСОБА_1  зареєстрована в ЄІБД ВПО у м. Маріуполь Донецької області, а щодо  ОСОБА_2  інформація відсутня (а.с. 172-175).
Ухвалою апеляційного суду від 13.03.2023 року (а.с. 177) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з повідомленням про дату, час і місце розгляду цієї справи її учасників справи, у тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через оголошення про їх виклик на веб-сайті судової влади України (а.с. 182-183).
В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Дашковську А.В. у зв`язку із тривалим лікуванням останньої (т.с. 2 а.с. 185-186).
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ЦПК України про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 178-184), всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи.
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку, як позивача, у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1).…змінити рішення (п.2). 
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.  
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні позову Банку у цій справі по суті у повному обсязі, правильно керувався ст.ст. 12 -13,76-82, 89,141, 258, 259, 265 ЦПК України.
Проте, разом із цим, мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні в редакції цієї постанови з таких підстав.
Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що 13.03.2008 року між  ОСОБА_2  та Банком укладено кредитний договір № 2511 (далі - кредитний договір) відповідно якому  ОСОБА_2  отримав грошові кошти в сумі 66900,00 грн. зі сплатою 18 відсотків річних за користування кредитом (п.1.1. кредитного договору), які повинен був повернути не пізніше 12.03.2018 року (п.1.2 кредитного договору, копія а.с. 9-13).
13.03.2008 року між Банком та  ОСОБА_1  укладений іпотечний договір (далі іпотечний договір, копія а.с. 6-9), відповідно якому позивач має право в разі не виконання ОСОБА_2 забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Згідно п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка, розташована: АДРЕСА_1 , розміром 0,0475 га, кадастровий номер 1424510400:01:004:0168, та жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 2.1 іпотечного договору іпотекою забезпечено зобов`язання за кредитним договором № 2511 від 13.08.2008 року між Банком та ОСОБА_2 .
Згідно п. 2.3.4 іпотечного договору строк виконання зобов`язань, забезпеченого іпотекою закінчується 12.03.2018 року.
Відповідно до п. 4.2 іпотечного договору іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання, реалізації предмета іпотеки відповідно до закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним.
Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 14.11.2011 року № 2-627/2011 (копія а.с. а.с. 18-19) стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на корись Старобешівського відділення № 3314 ПАТ «Державний ощадний банк України» суму боргу станом на 14.11.2011 року в розмірі 87085,99 грн., яка складається: 50940,36 грн. - заборгованості за кредитом, 33539,68 грн. - заборгованості по процентах, 2605,95 грн. - пені. Також стягнуто судовий збір в розмірі 870,86 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30,00 грн.
Як зазначено в постанові Великої Палати ВС від 26.01.2021 року № 522/1528/15-ц наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість.
В постанові КЦС в складі ВС від 10.07.2019 року № 522/3901/16-ц вказано, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Судом першої інстанції було встановлено, що  ОСОБА_2  не виконав належним чином своїх обов`язків щодо своєчасного та в повному обсязі повернення кредитних коштів та сплату відсотків, що підтверджено рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 14.11.2011 року № 2-627/2011.
Хоча, згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Проте, помилковим при вищевикладених правильно встановлених фактичних обставинах цієї справи є висновок суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову Банку у цій справі слід відмовити з підстав того, що строк виконання зобов`язання  ОСОБА_2  за кредитним договором настав у 2011 році з часу звернення позивача до суду про стягнення заборгованості, а Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом лише 20.07.2021 року (а.с. 2), тобто поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, який є преклюзивним.
Оскільки, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що порука буває різною. У даному випадку має місце майнова порука (іпотека - ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна), яка не припиняється на підставі ст. 559 ч. 4 ЦПК України.
Тому, 
- суд першої інстанції мав керуватись у цій справі не вимогами ст. 559 ч. 4 ЦК України, а вищезазначеним іпотечним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_1 (п. 4.2 іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання а.с. 7) та Законом України «Про іпотеку», зокрема ст. 33 останнього, 
- за змістом якої: у разі невиконання чи неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на вищезазначений предмет іпотеки: вищезазначені земельну ділянку та житловий будинок, які належать іпотекодавцеві ОСОБА_1 , 
- у спосіб, який зазначений Банком в його вищезазначеному позові у цій справі, а саме: шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчему за звичайні ціни на цей май, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (а.с.5). 
Проте, при цьому апеляційним судом встановлено, що Банком у цій справі не було доведено достовірно належними, допустимими доказами саме розміру заборгованості боржника (позичальника) ОСОБА_2 , в рахунок якої Банк мав право звернути стягнення у цій справі на вищезазначений предмет іпотеки, що належить відповідачу (іпотекодавцю) ОСОБА_1 . 
Оскільки, хоча відповідач ОСОБА_1 й не заявляла у цій справі про застосування позовної давності, тому суд першої інстанції питання застосування позовної давності у цій справі не розглядав, та, відповідно, апеляційний суд в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України останнє не може переглядати і не переглядає у цій справі.
Однак, Банком у 2011 році вже був змінений строк виконання основаного зобов`язання боржником ОСОБА_2 за кредитним договором на 14.11.2011 року. Ця обставина підтверджується рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 14.11.2011 року № 2-627/2011 за участю Банку та ОСОБА_1  у тому числі(копія а.с. а.с. 18-19), яким було стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на корись Старобешівського відділення № 3314 ПАТ «Державний ощадний банк України» суму боргу станом на 14.11.2011 року в розмірі 87085,99 грн., яка складається: 50940,36 грн. - заборгованості за кредитом, 33539,68 грн. - заборгованості по процентах, 2605,95 грн. - пені, яке набрало законної сили 24.11.2011 року (а.с.19) і було чинним на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (23 грудня 2021 року) та є чинним на час перегляду цієї справи апеляційним судом (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та учасниками цієї справи апеляційному суду не надані).
Тому, в силу вимог ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням, не підлягають доказуванню у цій справі. 
За таких обставин, Банк мав право на звернення стягнення у цій справі на вищезазначений предмет іпотеки ОСОБА_1  лише в рахунок погашення суми заборгованості ОСОБА_2 за вищезазначеним рішенням суду і лише станом на 14.11.2021 року у розмірі 87085,99 грн., яка складається: 50940,36 грн. - заборгованості за кредитом, 33539,68 грн. - заборгованості по процентах, 2605,95 грн. - пені, та лише за умови, що остання не була погашена позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_3 у подальшому повністю чи частково на виконання вищезазначеного рішення суду про стягнення заборгованості.
Оскільки, після дострокового стягнення з ОСОБА_2 всієї заборгованості за вищезазначеним кредитним договором станом 14.11.2021 року Банк не мав права після цієї дати нараховувати останньому за вищезазначеним кредитним договором будь - які відсотки та пені, окрім сум у порядку ст. 625 ЦК України, що узгоджується із останнім правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 квітня 2023 року у справі ЄУН 910/4518/16, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.
Велика Палата Верховного Суду  при розгляді справи № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що Банк у цій справі безпідставно просив звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки ОСОБА_1 в рахунок погашення іншої заборгованості ОСОБА_2 , ніж визначено вищезазначеним рішенням суду 2011 року, а саме: станом на 04.06.2021 року (а.с.3,5) у розмірі 338614,66 грн., яка складається з: 
- 50940,36 грн. - простроченої заборгованості за основним боргом; 
- 66254,14 грн. - простроченої заборгованості за відсотками; 
- 30151,67 грн. - пені; 
- 85528,86 грн. - втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 
- 76399,83 грн. - втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів;
- 14511,72 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 
- 14828,08 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів.
У зв`язку із чим, апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку, у тому числі в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України витребував у Банку розрахунок: - 1. заборгованості  ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 2511 від 13.03.2008 року, в межах позовних вимог Банку у цій справі, враховуючи наявність рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 14.11.2011 року у справі ЄУН № 2-627/2011 (копія а.с. 18-19) про дострокове стягнення заборгованості, станом на 14.11.2011 року із зазначенням загальної суми заборгованості 87085,99 грн., а також конкретних складових: тіла кредиту 50940,36 грн., відсотків 33539,68 грн. та пені 2605,95 грн., з урахуванням зменшення останньої за рахунок добровільних проплат боржника чи у примусовому порядку на виконання вказаного рішення 14.11.2011 року, якщо останні мали місце?- 2. 3% відсотків річних та втрат від інфляції на суми тіла кредиту та відсотків, визначених згідно із п. 1 (ухвала а.с. 144-145).
Проте, на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду Банк, як апелянт, надав клопотання/ заяву (а.с. 153-158), за змістом якого/якої: 
- у 2014 році всі приміщення на непідконтрольних державній владі територіях Донецької області були захоплені невідомими озброєними особами; в результаті чого Банк втратив можливість користуватись власними приміщеннями та не має доступу до документації, що в них зберігалась (у тому числі до юридичної справи по супроводжуванню проблемного активу боржника  ОСОБА_2  (кредитний договір № 2511 від 13 березня 2008 року,
- програмне забезпечення Банку не дозволяє створити заново розрахунок 3% річних та втрат від інфляції на суми тіла кредиту та відсотків, визначених згідно із п. 1 за період, що запитується в ухвалі апеляційного суду, у зв`язку із чим, надати розрахунки, визначені у п. 1 та 2 ухвали є неможливим.
За таких обставин, апеляційний суд міг би в порядку часткового задоволення позову Банку у цій справі звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки ОСОБА_1 в рахунок погашення іншої вищезазначеної заборгованості ОСОБА_2 , визначеної вищезазначеним рішенням суду і лише станом на 14.11.2021 року у розмірі 87085,99 грн., яка складається: 50940,36 грн. - заборгованості за кредитом, 33539,68 грн. - заборгованості по процентах, 2605,95 грн. - пені, та лише за умови, що остання не була погашена позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_3 у подальшому повністю чи частково на виконання вищезазначеного рішення суду про стягнення заборгованості.
Проте, Банком у цій справі також не доведена ї її обґрунтованість на час перегляду цієї справи апеляційним судом, а саме: достовірна інформація про наявність (відсутність) будь-яких проплат останніх на виконання вищезазначеного рішення суду 2011 року про стягнення заборгованості на користь Банку останнім чи іншими учасниками справи у цій справі апеляційному суду не була надана, у тому числі Банком в силу вищезазначених незалежних від нього об`єктивних причин.
Тому, 
- так як, сума основного боргу (тіла кредиту та відсотків), в рахунок погашення якої Банк має право звернути у цій справі стягнення на предмет іпотеки, є первісною обставиною, яку самостійно достовірно у цій справі апеляційним судом встановити неможливо за відсутності для цього в апеляційного суду об`єктивної  можливості в силу вищевикладених зазначених Банком та встановлених апеляційним судом у цій справі фактичних її обставин, 
- то апеляційний суд також позбавлений об`єктивної можливості самостійно визначити суми Банку на основний борг (тіло кредиту та відсотки), передбачені ст. 625 ЦК України (відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді інфляції та 3 % річних від простроченої суми, в рахунок погашення яких Банк також має право звернути стягнення у цій справі на вищезазначений предмет іпотеки ОСОБА_1 (похідні обставини).
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи. 
Встановлено, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року у цій справі слід змінити, виклавши мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови. 
Також, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі лише часткового задоволення апеляційної скарги Банку при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що Банк у подальшому не позбавлений права вирішувати питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення будь-якої достовірної обгрунтованої заборгованості у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи в разі відпадіння обставин, які були відмовою у задоволенні його позову у цій справі. 
Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 133, 137, 141, 367-368, 371 - 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 13.06.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.