справа № 758/8525/19                                  головуючий у суді І інстанції Захарчук С.С.
провадження № 22-ц/824/711/2023                 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
12 травня 2023 року                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Мережко М.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного  товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
В С Т А Н О В И В: 
 
             У червні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 вересня 2011 року у розмірі 81 095 грн. 31 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 16 вересня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 22 000 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ст. 634 ЦК України. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався згодою відповідача на будь-який розмір кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеним порушення зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 06 червня 2019 року має заборгованість у розмірі 81 095 грн. 31 коп.  
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що до суду була надана копія заяви, в якій відповідач особистим підписом засвідчила, що погоджується, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг та посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08 липня 2019 року в справі №923/760/18. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт у розмірі 11 000 грн. Крім цього, відповідач зверталася до банку з метою перевипуску карти. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача, довідками банку про зміну умов кредитування та про видані картки. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, отримання нею коштів через банкомат, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. При цьому, банківська виписка має статус первинного документу. З виписки чітко вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, знімала кошти в банкоматах, та ін., однак, використані кредитні кошти банку не повернула. Судом всупереч вимог ст. 263 ЦПК України не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 грудня 2019 року по справі № 750/6058/17-ц. Крім того, позивач вказує про те, що суд безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту) та неустойки, порушив норми матеріального права. Позивач наголошує, що суми, які він просить стягнути, належним чином обґрунтовані та підтверджені. Зокрема, із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунками відповідача чітко вбачаються всі операції про зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості. Зокрема, суд не звернув уваги на те, що заборгованість за тілом кредиту (поточним та простроченим) в повному обсязі не погашена, адже сума фактично використаних коштів перевищує суму коштів, внесених на погашення боргу, та дійшов помилкового висновку про відсутність заборгованості за кредитом. Позивач також посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Крім того, відповідач не спростувала жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, ознайомлення з його умовами, та факт наявності заборгованості з наданого кредиту, а з матеріалів справи такі обставини не вбачаються. Суд не дослідив належним чином докази по справі, не звернув уваги на наявність заборгованості за тілом кредиту та без належних підстав відмовив у стягненні заборгованості за фактично отриманими коштами (тілом кредиту), а також нарахованої у зв`язку з порушеннями договірних зобов`язань неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.11). 
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 06 червня 2019 року складає 71 079 грн. 79 коп., з яких: 39 506 грн. 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 16 261 грн. 26 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 20 173 грн. 18 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 816 грн. 68 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 837 грн. 87 коп. штраф (процентна складова) (а.с.6-10).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів того, що між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого банком було надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 22 000 грн. позивачем суду не надано, а надана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 16 вересня 2011 року та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не свідчать про укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки надані позивачем документи не свідчать про те, що відбулася фіксація волі сторін договору та фіксація змісту договору, правових підстав для задоволення позову немає.
Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що між ним та відповідачем виникли договірні відносини на підставі підписаної  ОСОБА_1 анкети-заяви. 
На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду анкету-заяву, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку по картковому рахунку, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, зокрема, що позивачем не доведено отримання позичальником коштів за кредитним договором. 
Однак, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 605/196/16-ц.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Кредитний договір від 16 вересня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк», відповідачем не оспорювався, недійсним у судовому порядку не визнавався. З наявного розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник вносив кошти на виконання умов договору, чим підтвердив отримання ним кредитних коштів.
Вказана обставина підтверджується випискою по рахунку, наданою позивачем разом з позовною заявою. З вказаної виписки вбачається, що 04 серпня 2018 року відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 22 000 грн. Зазначене також підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 . 
 У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Це відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Такого самого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій).
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 39 506 грн. 32 коп. та заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 16 261 грн. 26 коп., який підтверджується наданою суду випискою по рахунку. 
Що стосується вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за нарахованою пенею та штрафами апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач вказує на те, що між сторонами було укладено договір в порядку ст. 634 ЦК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. 
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить, у тому числі, базову відсоткову ставку, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та штрафи за порушення строків платежів. Однак, у зв`язку з відсутністю підпису позичальника на вказаному Витязі, а також не зазначенням в анкеті-заяві виду кредитної картки, такий Витяг не може бути прийнятий до уваги судом як доказ узгодження між сторонами умов договору в частині нарахування зазначених складових боргу.
Враховуючи вищезазначене, АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів погодження між сторонами розміру відсотків, пені та штрафів, а тому, відповідно, перевірити правомірність та правильність їх нарахування не є можливим. 
Чинним законодавством на позивача покладено обов`язок довести погодження між ним та позичальником усіх умов договору, і відповідно, виникнення у нього права на нарахування на підставі цих умов заборгованості.
Факт використання кредитних коштів, часткове погашення заборгованості не свідчать про те, що ОСОБА_1 погодилася на нарахування відсотків, пені та штрафів у порядку, який передбачений Умовами та правилами надання банківських послуг, та на якому наполягав позивач у позовній заяві.
03 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 342/180/17, в якій зробила висновок про те, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг надає кредитору можливість додавати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. А, отже, для того, щоб Умови та правила банку були застосовані необхідно, щоб вони містили підпис позичальника. 
На час розгляду апеляційним судом даної справи не існує інших судових рішень Великої Палати Верховного Суду, в яких було б відступлено від зазначеної правової позиції.
Крім того, аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105577983).
Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви та апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір на загальну суму 4 802 грн. 50 коп. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (68,77%), а саме у розмірі 3 302 грн. 68 коп.  
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково. 
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року скасувати та прийняти постанову.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження - вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 39 506 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот шість) гривень 32 копійки, заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 16 261 (шістнадцять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 26 копійок та судовий збір у розмірі 3 302 (три тисячі триста дві) гривні 68 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                                                                             Фінагеєв В.О.
 
                                                                                             Кашперська Т.Ц.
 
Мережко М.В.