УХВАЛА

12 квітня 2023 року 
м. Київ
справа № 320/1876/20
адміністративне провадження № К/990/12645/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Пасічник С.С.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у справі №320/1876/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві №Ф-224350-17 від 16.05.2019 на суму 21030,90грн, розрахованої станом на 05.11.2019; вимогу №Ф-224350-17 від 11.02.2020 на суму 18128,66грн, розрахованої станом на 31.01.2020; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір 840,80грн та безпідставно сплачену суму недоїмки в розмірі 11164,70грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 позовні вимоги задоволено частково. 
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.03.2023, визнавши неповажними причини пропуску Головним управлінням ДПС у м. Києві, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України строку на апеляційне оскарження, відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі №320/1876/20.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління ДПС у м. Києві, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України за допомогою підсистеми «Електронний суд» 10.04.2023 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду. Обґрунтовуючи касаційну скаргу відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, контролюючий орган вказує на незаконність прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом рішення, яке, зважаючи на відсутність законних підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, Судом з`ясовано наступні обставини.
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 18.01.2022 (прийнятим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін) позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував вимогу Головного управління ДПС у м. Києві №Ф-224350-17 від 16.05.2019 на суму 21030,90грн, розрахованої станом на 05.11.2019, та вимогу №Ф-224350-17 від 11.02.2020, розрахованої станом на 31.01.2020 на суму 18128,66грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.  Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління ДПС у м. Києві, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України звернулось до Шостого апеляційного адміністративного суду з метою його оскарження. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2022 подану заявником  апеляційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України - ненадання доказів, що підтверджують сплату судового збору. Цією ж ухвалою апелянту визначено строк, впродовж якого особа має право усунути виявлені судом недоліки апеляційної скарги.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28.07.2022 подану Головним управлінням ДПС у м. Києві, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції повернув особі, яка її подала, з підстав невиконання вимог ухвали від 24.05.2022 про залишення апеляційної скарги без руху (ненадання доказів про сплату судового збору).
Користуючись наданим процесуальним правом повторного звернення до суду, Головне управління ДПС у м. Києві, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України вдруге 10.01.2023, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі №320/1876/20. 
15.03.2023 Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою подану відповідачем апеляційну скаргу залишив без руху з мотивів її невідповідності вимогам: статті 295 КАС України - апеляційна скарга подана з пропуском, визначеного статтею 295 КАС України, строку на апеляційне оскарження, а особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку та не надає докази на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку; пункту 1 частини п`ятої статті 296 цього ж Кодексу - ненадання документа про сплату судового збору. Цією ж ухвалою суд визначив скаржнику строк тривалістю у десять днів з моменту отримання апелянтом копії даної ухвали, впродовж якого особа наділена правом надати обґрунтовану заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку, якщо такі є, з доданням до неї (нього) доказів на підтвердження вказаних у заяві (клопотанні) обставин та усунути недоліки апеляційної скарги в частині надання документа про сплату судового збору. 
Зокрема, мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції керувався тим, що скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою після спливу визначеного статтею 295 КАС України процесуального строку, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження не порушує; жодних доказів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку для подання  апеляційної скарги - не надає. А тому, як зазначив суд, відповідачу необхідно надати суду обґрунтовану заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, вказавши підстави та надавши належні докази, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії зі звернення до суду апеляційної інстанції зі скаргою у строк визначений законом.
Тобто, врахувавши факт подання відповідачем апеляційної скарги без доказів сплати судового збору, а також поза межами процесуального строку, встановленого законом для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, без зазначення обставин та надання при цьому доказів, які б підтверджували, що заявник дійсно не міг звернутись з апеляційною скаргою до суду в межах визначеного статтею 295 КАС України строку або інших доказів, які дають підстави для поновлення пропущеного строку звернення з апеляційної скарго, суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої контролюючим органом апеляційної скарги без руху, з визначенням скаржнику строку для виконання у порядку та в спосіб зазначених вище в ухвалі вимог.
Одночасно суд роз`яснив апелянту наслідки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, Головним управлінням ДПС у м. Києві, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України до  суду подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому відповідач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що вперше контролюючий орган з апеляційною скаргою у цій справі звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду в межах визначеного законом процесуального строку на апеляційне оскарження, однак через несплату судового збору, що на той час було зумовлено недостатністю бюджетного фінансування та відсутністю коштів необхідних для проведення такої сплати, ухвалою суду від 28.07.2022 раніше подану ним апеляційну скаргу було повернуто. Скаржник також вказав, що процесуальним законодавством встановлено присічний строк на подання апеляційної скарги, який контролюючий орган не порушив, що свідчить про необхідність безумовного поновлення пропущеного ним строку при поданні апеляційної скарги вдруге. Крім того, у зазначеному клопотанні апелянт порушив питання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги в цій справі. 
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.03.2023, визнавши наведені апелянтом підстави пропуску строку апеляційного оскарження неповажними, відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України. Цією ж ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги з огляду на його необґрунтованість.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні. 
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження (пункт 4 частини перша статті 299 КАС України).
Враховуючи наведене, за результатами оцінки зазначених, у надісланому на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження підстав, суд може визнати їх поважними та відкрити апеляційне провадження або визнати такі підстави неповажними, у зв`язку з чим відмовити у відкритті апеляційного провадження.
Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 15.03.2023 визначив апелянту достатній строк щодо реалізації права та надання, крім іншого, обґрунтованої заяви (клопотання) про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, якщо такі є, з доданням до неї (нього) доказів на підтвердження вказаних у заяві (клопотанні) обставин. Наведені контролюючим органом у клопотанні, надісланому на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, підстави пропуску строку апеляційного оскарження судом визнано неповажними, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження було відмовлено, що відповідає правильному застосуванню КАС України.
Зокрема, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, Шостий апеляційний адміністративний суд не знайшов поважними причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження, адже, як на переконання суду, наведені відповідачем обставини не можуть вказувати на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки, як на думку суду, неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб, а так само як і відсутність/недостатність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивними причинами, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такими причинами є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Поряд з цим, суд вказав, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, як зазначив суд, не може бути поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду, не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Крім того, як встановив суд, судовий збір за подання апеляційної скарги так і продовжує бути несплаченим.
Недотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту апеляційної скарги, як наголосив суд, також не може бути поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.
Суд апеляційної інстанції встановив, що звертаючись вдруге з апеляційною скаргою 10.01.2023 (що підтверджується відміткою на поштовому конверті), тобто з пропуском тридцятиденного строку на оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2022, апелянтом до поданого ним клопотання так і не надано жодних доказів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку для подання апеляційної скарги та вказували б на об`єктивні причини неможливості звернутись з апеляційною скаргою своєчасно. При цьому, як вказав суд, важливим також є те, що копію ухвали від 28.07.2022 про повернення вперше поданої апеляційної скарги заявнику апелянтом було отримано 03.08.2022, втім з повторною апеляційною скаргою контролюючий органо звернувся до суду  лише 10.01.2023, тобто, зі спливом п`яти місяців та без доказів про сплату судового збору, що на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про тривале невчинення контролюючим органом жодних дій щодо апеляційного оскарження.
Таким чином, апеляційний адміністративний суд, з урахуванням правової позиції Європейського суду з прав людини та Верховного Суду дійшов висновку, що оскільки зазначені скаржником доводи для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, підстави наведені апелянтом для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не можуть бути визнані поважними, а пропущений строк таким, що підлягає поновленню.
За результатом вищезазначеного, суд касаційної інстанції вважає, що Шостий апеляційний адміністративний суд, визнавши за результатом оцінки доводів викладених у клопотанні про поновлення строку, надісланого на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 у справі №320/1876/20.
Доводи касаційної скарги щодо встановлення судом апеляційної інстанції неправомірних обмежень у реалізації контролюючим органом права на апеляційне оскарження судового рішення не спростовують вищенаведених висновків про очевидне правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
При цьому, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини першої, частини другої статті 333 КАС України, Суд -
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у справі №320/1876/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити дії.
Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
     Судді                                                                                        І.Я. Олендер 
                                                                                                       І.А. Гончарова
                                                                                                       С.С. Пасічник