КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
       Єдиний унікальний номер справи: 757/52081/21      Головуючий у суді першої інстанції: Соколов О.М.
       Номер провадження: 22-ц/824/710/2023                      Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
07 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі - Качалабі О.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прилуцька Ніна Миколаївна, на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Бершадський Сергій Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2021 року в Печерський районний суд міста Києва звернувся     ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», відповідач), треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Бершадський С.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позивач просив суд  визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., за реєстровим № 1186, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості у розмірі 25 609,51 грн.
Також, просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. та сплачений судовий збір.
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 липня               2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Виконавчий напис, вчинений 26 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. за реєстровим № 1186, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості у розмірі 25 609 грн. 51 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прилуцька Н.М., оскаржив його в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 липня                   2022 року в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» на його користь витрати на правничу допомогу понесені у суді першої інстанції, в розмірі 10 000 грн. 
Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» судові витрати понесені в суді апеляційної інстанції,  у розмірі 6 089,60 грн., які складаються: із судового збору за подачу апеляційної скарги, у розмірі 1 086,60 грн. та витрат на правничу допомогу,  у розмірі 5 000 грн.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що представником позивача у позовній заяві від 27 вересня 2021 року подано попередній розрахунок суми судових витрат, долучено до позову докази, що підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме: копія договору про надання правової допомоги від 22 травня 2020 року, додаткової угоди, рахунку та квитанцій. Прохальна частина позовної заяви містить вимогу про відшкодування судових витрат та повідомлено  суд, що їх розмір  може змінюватись. Також, у додатковій угоді викладено орієнтовний перелік робіт та їх вартість станом на час звернення до суду із позовом. Тому, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з тим, що позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги є помилковим.
У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» проти доводі апеляційної скарги заперечило, посилаючись на їх необґрунтованість. Просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Доводів в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, апеляційна скарга не містить, тому, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прилуцька Н.М., підлягає частковому  задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, Печерський районний суд міста Києва своє рішення обґрунтовував тим, що  на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача не надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому, заявлені витрати на правову допомогу задоволенню не підлягають. 
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;                     4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1, 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно із приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від                        11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.
За редакцією ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вказано, що договір про надання правової допомоги представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;                                7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
Аналогічні висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 листопада 2019 у справі № 9901/264/19.
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року № 33210/07, № 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року               № 37246/04).
Судом встановлено, що 22 травня 2020 року між адвокатом                                     Прилуцькою Н.М. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 13-15, 117-119). 
Згідно п. 4.2 договору про надання правової допомоги, гонорар визначається сторонами шляхом укладення додаткової угоди, яка є невідємною частиною договору.
За умовами додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги від 22 травня 2020 року, укладеної між адвокатом Прилуцькою Н.М. та                        ОСОБА_1 01 липня 2021 року, гонорар адвоката становить:  надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань оскарження виконавчого напису нотаріуса та направлення адвокатських запитів - 5000 грн.; складення позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і формування пакета документів у суд - 5000 грн.; складання інших процесуальних заяв та клопотань, відповіді на відзив, додаткових пояснень тощо - 2500 грн.; представництво у судовому засіданні - 2500 грн. (а.с. 24, 120).
Відповідно до копії товарного чека № 01/07/21 від 01 липня 2021 року,                   ОСОБА_1 сплатив  10 000 грн. (а.с. 12, 122).
Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів понесення судових витрат, так як напідтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги в суді першої інстанції, ним долучено до позовної заяви копію договору про надання правової допомоги від 22 травня 2020 року, копію додаткової угоди № 2 від 01 липня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 22 травня 2020 року, копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1058738, копію товарного чека  № 01/07/21 від                 01 липня 2021 року на суму 10 000 грн., який містить перелік наданих послуг із зазначенням їх вартості.
При цьому, апеляційний суд, вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених  ОСОБА_1 у суді першої інстанціїприходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від   14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
На думку колегії суддів, зазначені адвокатом Прилуцькою Н.М.  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ТОВ «Паріс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 5 000 грн.
За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, так як  висновки суду не відповідають обставинам справи, заочне рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, тому, підлягає скасуванню в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про стягнення з ТОВ Фінансова компанія «Паріс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним  в суді першої інстанції у розмірі 5 000 грн.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат                Прилуцька Н.М., просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» судові витрати витрат на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції - у розмірі 5 000 грн.
Враховуючи критерії співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної роботи, необхідності складання та подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, а також відсутності представника в судовому засіданні, колегія суддів вважає зазначений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а тому підлягає зменшенню до 2 000 грн.
Так як апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року в частині відмови у стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 089,60 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прилуцька Ніна Миколаївна, задовольнити частково.
Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 липня                     2022 року в частині відмови у стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 77А, ЄДРПОУ: 38962392) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 5 000 (п`ять  тисяч) гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 77А, ЄДРПОУ: 38962392) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 (дві  тисячі) гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 77А, ЄДРПОУ: 38962392) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 089 гривень 60 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

 
Головуючий:                                                                                       О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                                       І.М. Білич 

                                                                                                                   Т.А. Слюсар