Ухвала
07 червня 2023 року
м. Київ
справа № 722/338/23
провадження № 61-7869ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,         
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванічека Олександра Івановича на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 квітня 2023 року 
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сокирянського відділу Державної виконавчої служби 
у Дністровському районі Чернівецької області Західного управління Міністерства Юстиції України, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Сокирянського відділу Державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Сокирянський ВДВС у Дніпровському районі Чернівецької області) Козловської О. В.
Скарга мотивована тим, що 25 січня 2023 року йому як стягувачу було перераховано кошти в сумі 346 064,60 грн, що на дату перерахунку, 
у грошовому еквіваленті по курсу Національного банку України                          по відношенню до суми боргу за розпискою 40 000,00 доларів США становить лише 8 654,00 долари США.
01 лютого 2023 року він отримав постанову від 30 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2013 року № 722/982/13-ц про стягнення 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 
346 064,60 грн.
Заявник посилався на те, що державним виконавцем не було дотримано основних засад виконавчого провадження, передбачених статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження».
Винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, на думку заявника, позбавляє його можливості звернутися до суду з заявою про роз`яснення рішення чи про ухвалення додаткового рішення.
Враховуючи вищевикладене, просив суд: визнати неправомірною та скасувати постанову від 30 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, винесену державним виконавцем Козловською О. В.; зобов`язати державного виконавця поновити виконавче провадження № НОМЕР_1; зобов`язати Сокирянський ВДВС здійснити перерахунок та виплату коштів ОСОБА_1 за придбання на Сетам лот № 581607 від 17 січня 2023 року лот № 521487 у сумі 738 150,00 грн, із врахуванням раніше виплаченої суми у розмірі 346 014,00 грн; у ході поновлення виконавчого провадження зобов`язати державного виконавця Козловську О. В. звернутися до суду із заявою про роз`яснення резолютивної частини рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2013 року в справі 
№ 722/982/13-ц.
 
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, у задоволенні скарги                     ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сокирянського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що як державним виконавцем Сокирянського ВДВС Козловською О. В., так 
і іншими державними виконавцями, вживалися всі заходи щодо виконання вказаного рішення суду в порядку і в спосіб, визначений Законом. Будь-яких порушень в діях державного виконавця 
Козловської О.В. при реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_2 , при перерахуванні коштів стягувачу та в подальшому при закритті виконавчого провадження судом встановлено не було.
 
26 травня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Іванічек О. І. через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду 
з касаційною скаргою на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення вимог скарги.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що з урахуванням позики, наданої 
в борг, що встановлено у мотивувальній частині рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2013 року, боржник 
у виконавчому провадженні - ОСОБА_2 отримав у позику                        від ОСОБА_1 40 000 доларів США.
 
У резолютивній частині рішення судом зазначено наступне: стягнути 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основний борг за договором позики від 05 квітня 2010 року в розмірі 316 420 грн, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 26 104,65 грн, та судовий збір 
в розмірі 3 559,95 грн, а всього:  346 064,60 грн.
 
Ці ж суми у гривнях зазначені у виконавчому листі, виданому Сокирянським районним судом Чернівецької області на виконання вказаного судового рішення.
 
Представник заявника вказує, що в ході виконавчого провадження він та стягувач ОСОБА_1 неодноразово наголошували на тому, що сума боргу була в доларах, а не в гривнях.  
 
Представник заявника вважає, що державний виконавець повинен був звернутися до суду з заявою про роз`яснення рішення, натомість була неправомірно винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з виконанням рішення.
 
Вказує, що винесення передчасної постанови про закінчення виконавчого провадження позбавляє ОСОБА_1 можливості звернутися до суду з заявою про роз`яснення рішення чи про ухвалення додаткового рішення.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених 
у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню 
у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно 
з виконавчим документом.
Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 
У статті 449 ЦПК України зазначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2013 року стягнуто 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основний борг за договором позики від 05 квітня 2010 року в розмірі 316 420,00 гривень, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 26 104,65 грн та судовий збір                    у розмірі 3 539,95 грн, всього 346 064,60 грн.
19 вересня 2013 року Сокирянським районним судом Чернівецької області на виконання рішення від 21 серпня 2013 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист.
03 жовтня 2013 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС Черней Я. В. за заявою ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа Сокирянського районного суду Чернівецької області № 722/982/13-ц 
від 19 вересня 2013 року.
08 травня 2020 року головним державним виконавцем Другого ВДВС 
у м. Чернівці Юзефовичем Е. Е. винесено постанову про передачу виконавчого провадження на виконання Сокирянському відділу ДВС.
25 травня 2020 року старшим державним виконавцем Сокирянського ДВС Злим Р. М. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.
18 червня 2020 року старшим державним виконавцем Сокирянського ДВС Злим Р. М. винесено постанову про арешт майна боржника 
і накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, за адресою 
АДРЕСА_1 , яка належить боржнику 
ОСОБА_2 
18 червня 2020 року старшим державним виконавцем Сокирянського ДВС Злим Р. М. винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_2 .
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області 
від 20 серпня 2020 року задоволено подання державного виконавця Злого Р. М. та обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.
26 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Сокирянського ДВС Злим Р. М. надано доручення Другому відділу ДВС у м. Чернівці здійснити опис та фотофіксацію нежилих приміщень 87-1 - 87-4, загальною площею 72,1 кв. м,  належних ОСОБА_2 
14 вересня 2020 року старшим державним виконавцем Сокирянського ДВС Злим Р. М. винесено постанову про арешт коштів боржника.
05 листопада 2020 року постановою старшого державного виконавця Сокирянського ДВС призначено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Реноме-Груп» для визначення вартості належних боржнику нежитлових приміщень.
25 січня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Іванічек О. І. звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області 
з заявою про роз`яснення рішення суду, в якій просив роз`яснити рішення таким чином, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню борг в іноземній валюті в сумі 40 000,00 доларів США.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області 
від 02 квітня 2021 року адвокату Іванічеку О. І. відмовлено 
в задоволенні поданої ним заяви про роз`яснення судового рішення, оскільки заявник фактично порушує питання не про роз`яснення рішення суду, а про зміну резолютивної частини рішення суду.
25 серпня 2022 року державним виконавцем Козловською О. В. призначено суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 для визначення вартості належних боржнику нежитлових приміщень.
17 січня 2023 року державним виконавцем Козловською О. В. проведено електронні торги № 581607 ДП «СЕТАМ» з реалізації майна - нежитлових приміщень № 87-1-87-4, належних боржнику ОСОБА_2 на суму 777 000,00 грн, про що 26 січня 2023 року складено акт.
Згідно платіжного доручення № 5727 від 23 січня 2023 року Сокирянським ВДВС перераховано на рахунок стягувача ОСОБА_1 кошти на виконання виконавчого листа в сумі 346 064,00 грн.
Також з ОСОБА_2 було стягнуто виконавчий збір та інші витрати виконавчого провадження.
30 січня 2023 року державним виконавцем Сокирянського ДВС Козловською О. В. на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку стосовно того, що з мотивувальної частини рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2                  на його користь 316 420,00 грн основного боргу, три відсотки річних за період з 05 липня 2010 року по 31 березень 2013 року в сумі                      26 104,65 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 425,25 грн. Вказаним судовим рішенням позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено повністю. 
Суд апеляційної інстанції вірно вказав, що державним виконавцем 
з дотриманням вимог діючого законодавства стягувачу перерахована сума, визначена рішенням суду в національній валюті України                        та у відповідному розмірі, що є належним виконанням судового рішення.
Верховний Суд не бере до уваги посилання представника заявника на те, що рішенням суду було стягнуто заборгованість у розмірі 40 000,00 доларів США, з огляду на наступне.
 
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області 
від 21 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основний борг за договором позики від 05 квітня 2010 року в розмірі 316 420,00 грн, три відсотка річних від простроченої суми боргу в розмірі 26 104,65 грн та судовий збір в розмірі 3 539,95 грн, а всього 346 064,60 грн.
 
В описовій частині рішення зазначено: «05.04.2010 року він позичив ОСОБА_2 кошти в сумі 40000 доларів США на період до 05.07.2010 року, про що останнім було надано розписку, в якій він зобов`язався повернути зазначені кошти 05.07.2010 року. По відношенню до гривні курс іноземної валюти, станом на 05.07.2010 року, становив за 100 доларів США - 791,0500 гривень, позичена сума по відношенню до гривні складала 316 420 грн». 
 
Також у рішенні суду вказано: «Просив стягнути з відповідача            ОСОБА_2 на його користь 316 420 грн основного боргу, 3% річних за період з 05.07.2010 року по 31.03.2013 року в сумі 26104,65 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 3425 грн 25 коп»
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року 
у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) зроблено висновок про те, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми 
у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент 
у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.
У даному випадку в резолютивній частині рішення суду сума боргу зазначена лише у гривні, без визначення еквівалента.
Таким чином, суди попередніх інстанцій прийшли до вірного висновку про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця,   оскільки державним виконавцем з дотриманням вимог діючого законодавства стягувачу перерахована сума, визначена рішенням суду в національній валюті України та у відповідному розмірі, що є належним виконанням судового рішення.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої та апеляційної інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити 
у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції законодавства України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, 
а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 квітня 2023 року 
є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
представника ОСОБА_1 - адвоката Іванічека Олександра Івановича на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 квітня 2023 року 
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сокирянського відділу Державної виконавчої служби 
у Дністровському районі Чернівецької області Західного управління Міністерства Юстиції України, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                   Г. В. Коломієць 
                                                                                                       Б. І. Гулько
                                                                                                         Д. Д. Луспеник